116 j. H. fabre: instinktets mysterier 



for mine Børns Næsebor, hvem jeg tilkalder, for at de 

 kan aflægge Vidnesbyrd. Men hvorfor afslaar da Kød- 

 fluen, som dog nys lod sine Larver falde fra en god 

 Højde, at lade dem falde fra Toppen af en dobbelt saa 

 høj Søjle? Frygter hun, at hendes Orme skal lide 

 Skade ved et saa ualmindelig højt Fald? Der er ikke 

 noget ved hende, som tyder paa Ængstelse vakt ved 

 Længden af Søjlen, jeg saa hende aldrig undersøge Rø- 

 ret eller maale dets Længde. Him staar paa den til- 

 gitrede Aabning, det er det hele. Kan hun blive under- 

 rettet om Dybden af Svælget ved den sammenlignelses- 

 vis Svaghed af den afskyelige Lugt, som stiger op fra 

 det? Kan Lugtesansen maale Af standen og afgøre, om 

 den er passende eller ej? Maaske. 



Den Kendsgærning staar fast, at Kødfluen ikke ud- 

 sætter sine Orme for et uforholdsmæssigt dybt Fald til 

 Trods for den Tiltrækning, som Lugten udøver. Kan 

 hun vide i Forvejen, at hendes vingede Familie, naar 

 den bryder frem af Pupperne, ikke vil være i Stand til 

 at komme ud, fordi den under sin pludselige Flyven op 

 vil støde imod den høje Skorstens Sider? En saadan 

 Forudseenhed vilde stemme vel overens med de Love, 

 som bringer det moderlige Instinkt i Overensstemmelse 

 med, hvad Fremtiden kræver af det. 



Men naar Faldet ikke overstiger en vis Dybde, lader 

 Kødfluen sine nyfødte Orme falde uden Bekymring, 

 som alle vore Forsøg viser. Dette Princip har en prak- 

 tisk Anvendelse, som ikke er uden Værd, hvad den hus- 

 lige Økonomi angaar. Det er godt, at Entomologiens 

 Vidundere undertiden giver os et Vink, der har almin- 

 delig Betydning. 



Det almindelige Kødskab er en Slags stor Kasse 

 med Bund og Loft af Træ og med fire Traadgaze-Sider. 

 Kroge, der er fastgjorte i Loftet, bruges til derpaa at 



