FYRRENS PROCESSIONSSPINDER 127 



i Virkeligheden Terrænet? Udsøger den de lettest pas- 

 sable Punkter? eller er dens Usikkerhed kun simpelt- 

 hen Følgen nf Manglen af en ledende Traad paa endnu 

 ikke passerede Steder? De underordnede følger efter 

 med stor Ro, idet de føler sig sikre ved den Traad, de 

 holder meliem deres Fødder, men Føreren er urolig, da 

 han er berøvet denne Støtte. 



Skulde jeg ikke kunne lære at se, hvad der foregaar 

 under dens sorte og skinnende Hjærneskal, der ligner 

 en Draabe Tjære! Efter Larvens Væsen at dømme er der 

 en Smule Dømmekraft i den, som, efter at have prøvet 

 sig frem, forstaar at skeine de mest rue Ujævnheder, 

 de glatteste Overflader, de tilstøvede Pletter, som ikke 

 er vanskelige at passere, og fremfor alt de Traade, som 

 andre Vejfarende har efterladt sig. Dertil begrænser 

 sig paa lidt nær alt, hvad min langvarige Beskæftigelse 

 med Processionslarverne har lært mig om deres Aands- 

 liv. Fattige Hjærner i Sandhed, lidet begavede Dyr, 

 hvis Stat hænger i en Traad! 



Processionerne er af meget skiftende Længde. Den 

 smukkeste, som jeg har set manøvrere paa Terrænet, 

 maalte omtrent et Dusin Meter i Længde og talte om- 

 kring ved 300 Larver, som var stillet nøjagtigt paa Linie 

 i en bugtende Række. Skulde Rækken end ikke beståa 

 af flere end to, er Ordenen dog fuldkommen : den anden 

 berører og følger efter den første. Fra Februar af har 

 jeg Processioner af alle Størrelser i mit Drivhus. Hvilke 

 Vanskeligheder kan jeg forvolde dem? Jeg kan kun 

 se to: tåge Lederen bort og afbryde Traaden. 



At fjærne Lederen under Marchen, fører intet væ- 

 sentligt med sig. Hvis det bliver gjort uden at volde 

 Forstyrrelse, forandrer Processionen slet ikke sin Ad- 

 færd. Den anden Larve, som nu er bleven Fører, er 

 straks paa det Rene med de Pligter, dens Stilling fører 



