144 J.H. fabre: instinktets mysterier 



Snes af denne Lycosas Jordboer, og sjældent kommer 

 jeg forbi et af disse dens Smuthuller uden at kaste et 

 Blik ned i dens Gang, i hvilken Eremitens fire store 

 Teleskopøjne lyser som Diamanter, medens de fire 

 andre, langt mindre Øjne, ikke er synlige i denne 

 Dybde. 



Disse Boliger er Brønde omtrent en P"od dybe, til at 

 begynde med lodrette, længere nede bøjede med et 

 Knæk. Deres gennemsnitlige Tværmaal er en Tomme. 

 Omkring Aabningen hæver der sig en opbøjet Rand, 

 dannet af Halmstråa, af spinkle Smaadele af alle Slags 

 indtil Smaasten paa Størrelse med en Hasselnød. Det 

 hele loddes sammen ved Hjælp af Silkespind. Ofte ind- 

 skrænker Edderkoppen sig til at forene det tilstødende 

 Grønsværs tørre Blade, som den binder sammen med 

 sit Spinds Traade nden at fjærne dem fra Planten, ofte 

 foretrækker den ogsaa til Opbygning af sit Anlæg 

 at anvende et Slags Murværksarbejde gjort af Smaasten. 

 Arten af de Materialer, der staar til Raadighed for Lyco- 

 saen i den nærmeste Nærhed af dens Arbejdsplads, be- 

 stemmer den ophøjede Rands Sammensætning. Den 

 gør intet Udvalg, alt er godt, blot det findes i Nær- 

 heden. 



Retningen af Gangen er lodret, saa vidt de Hindrin- 

 ger, der er saa almindelige i en Jordbund som denne, til- 

 lader det. En Smule Grus løsnes og kastes ud, men en 

 Sten er en ufjærnelig Hindring, som Edderkoppen om- 

 gaar ved at give sit Rør en Bøjning. Saafremt den 

 støder paa flere af den Art, bliver dens Residens til en 

 bugtet Hule med Stenhvælvinger og med Rum, som staar 

 i Forbindelse med hinanden ved Hjælp af skarpt af- 

 bøjede Passager. 



Denne Mangel paa en bestemt Plan medfører ingen 

 Ubehageligheder, saa godt kender Ejeren ved lang Vane 



