178 j. H. fabre: instinktets mysterier 



og i Traadenes Kanaler kommer der en Rosenkrans af 

 gennemskinnende Kugler til Syne, det vil sige en Række 

 af yderst fine Smaadraaber. 



Efter 24 Timers Forløb har disse Traade mistet 

 deres Sammenhæng og er bleven til næsten usynlige 

 Spor. Naar jeg da lader en Draabe Vand falde paa 

 Glasset, faar jeg en klæbrig Opløsning af lignende Art, 

 som en Smule arabisk Gummi vilde give. Slutningen 

 er klar: Epeiraernes Lim er et stærkt vandoptagende 

 Stof. Det trænger i en med Fugtighed mættet Luft 

 i stor Mængde ind i og siver ud igennem de rørdannede 

 Traades Vægge. 



Disse Fakta forklarer os visse Kendsgerninger, som 

 vedrører Nættets Arbejde. Epeiraerne udfører deres 

 Spindearbejde i de tidligste af Morgenens Timer, længe 

 før Daggry. Hvis Luften bliver taaget, sker det, at de 

 lader Arbejdet ufuldført; de bygger Hovedskelettet, ud- 

 spænder de udstraalende Traade, der er aldeles upaa- 

 virkelige af et Overskud af Fugtighed, men de tager sig 

 vel iagt for at arbejde med de klæbrige Traade, som, 

 gennemtrukne af Taagen, vilde forvandle sig til klæb- 

 rige Pjalter og miste deres Virkning ved at blive op- 

 blødte. Det paabegyndte Næt vil blive fuldendt den 

 følgende Nat, hvis Luftens Tilstand er gimstig. 



Selv om Fangetraadenes store Evne til at optage 

 Vand har sine Ubehageligheder, har den dog først og 

 fremmest sine Fordele. Epeiraerne, som driver deres 

 Fangst om Dagen, foretrækker varme, stærkt sol- 

 beskinnede Lokaliteter, som Græshopperne finder Be- 

 hag i. I Hundedagenes Tørke vilde det klæbende Væv, 

 med mindre der er truffet særlige Forholdsregler, være 

 udsat for at udtørres, for at skrumpe sammen til uvirk- 

 somme og stive Traade. Men det er netop det niod- 

 satte, som sker. De holder sig i Dagens mest bræn- 



