DEN STRIBEDE EPEIRA 179 



dende hede Timer altid fuldstændig smidige, altid ela- 

 stiske og mere og mere klæbende. 



Hvordan hænger det sammen hermed? Grunden 

 er én, deres vandindsugende Kraft. Fugtigheden, som 

 Luften aldrig er foruden, gennemtrænger dem langsomt; 

 den opspæder alt efter Behov den tykflydende Masse 

 i deres indre Hulhed og faar den til at sive ud, alt som 

 den Klæbrighed, der var tilstede i Forvejen, forsvinder. 

 Hvilken Fuglefænger vilde være i Stand til at rivalisere 

 med Epeiraen i Kunsten at sætte Limpinde? Hvilken 

 dreven Kunstfærdighed for at fange en Sommerfugl! 



Jeg kunde lide, at en Anatom, der var bedre udru- 

 stet end jeg, og udstyret med en mindre udslidt Syns- 

 evne end min, vilde forklare os den vidunderlige Reb- 

 slagerkunsts Arbejde. Hvorledes former Silkestoffet sig 

 til fine Haarrør, hvorledes fyldes disse Rør med Lim, 

 og hvorledes ordner de sig i tættvundne, snoede Traade? 

 Og hvorledes danner det samme Traadtrækkeri end- 

 videre almindelige Traade, der forarbejdes til Grund- 

 væv, til Musselin og Silke? Hvilke Produkter frem- 

 kommer der ikke fra dette kuriøse Værksted, en Edder- 

 kops Bagkrop! Jeg ser Resultaterne uden at kimne 

 forståa, hvorledes Maskinen virker, jeg overlader Pro- 

 blemet til den anatomiske Knivs og Mikrotomens 

 Mestre! 



Jagten. 



I deres Limpinds-Snarer er Epeiraerne beundrings- 

 værdige ved deres taalmodige Urørlighed. Edderkop- 

 pen indtager, med Hovedet nedad og de otte Lemmer 

 udstrakte, Centrum af Fladen, et Punkt, som modtager 

 de Meldinger, der gives af de udstraalende Traade. 

 Hvis der noget Steds, bagude saa vel som forude, fin- 



12* 



