182 j. H. fabre: instinktets mysterier 



af Lemmerne blive befriet, er det kun for straks efter 

 at hænge endnu stærkere fast end de andre og at blive 

 grebet igen af det klæbrige Stof. Det er mnuligt at 

 flygte, med mindre det lykkes at bryde Fælden itu ved 

 en voldsom Anstrengelse, hvad selv stærke Dyr ikke 

 altid formaar. 



Epeiraen styrter til, varslet ved Rystelsen; den gaar 

 rundt om det fangne Stykke, den undersøger det paa 

 Afstand for, inden den angriber, at gøre sig klart, 

 hvor stor Fare den løber. Den Fastklæbedes Styrke er 

 afgørende for, hvad der nu følger paa. Lad os antage, 

 at det, hvad der er det almindelige, drejer sig om et 

 middelstort Bytte, en Natsværmer, et Møl, eller en eller 

 anden Flue. 



Idet den stiller sig lige over for sin Fange, fører 

 Edderkoppen sin Bagkrop lidt ind under denne og berø- 

 rer Insektet et Øjeblik med Spidsen af sine Spindevorter, 

 hvorpaa den med sine Forben sætter sit Bytte i en om- 

 drejende Bevægelse. Egernet udviser ikke nogen mere 

 gratiøs Færdighed eller Hurtighed i den omdrejende Cy- 

 linder i sit Bur. En af den klæbende Spirals Tvær- 

 traade tjener til Akse i det lille Maskineri, der drejer 

 sig rapt ligesom Spiddet i en Stegekælder. Det er en 

 sand Svir for Øjnene at se det dreje sig. 



Hvad skal nu denne roterende Bevægelse tjene til? 

 Jo, Spindevorternes kortvarige Berøring af Byttet har 

 fæstet en Traad, som det nu gælder om at faa truk- 

 ket ud af Silkebeholdningen og lidt efter lidt at rulle 

 omkring Fangen for at omgive denne med et Ligla- 

 gen, som kan modvirke enhver Anstrengelse for at be- 

 fri sig. Det er nøjagtigt den samme Fremgangsmaade, 

 man bruger i vore Traadtrækkerier: en Spole drejer 

 sig, sat i Bevægelse af en Motor, og ved sin Fart træk- 

 ker denne Spole en metallisk Traad gennem et smalt 



