186 j. H. fabre: instinktets mysterier 



maaitid geniiem lange Tider, ja maaske hele Dage igen- 

 iiem, kræves der et Spisested borte fra Fangststedet, 

 hvor Nættets Klæbrighed ikke er at frygte. For at 

 begive sig derhen, maa Edderkoppen først dreje sit 

 Bytte i modsat Retning af den første Drejning. Dens 

 Maal er at frigøre de udstraalende Traade i Naboskabet, 

 som tjener Mekaniken til Støtte. De er vigtige Bestand- 

 dele af Nættet, som det er af Betydning at bevare 

 uskadte, ved efter Behov at ofre nogle af Kryds- 

 traadene. 



Det er fuldbyrdet; de snoede Traade er bragt i Orden 

 igen. Vildtet er endelig, efter helt indsvøbt at være fri- 

 gjort fra Nættet, ophængt ved en Traad i Bagenden. 

 Edderkoppen vandrer afsted, og dens Byrde følger med, 

 slæbt hen over Nættet og hejset gennem Luften til Hvile- 

 stedet, der paa en Gang er Udkigsslation og Spisesal. 

 Hvis Epeiraen tilhører en lyssky Art og er i Besid- 

 delse af en Telegraftraad, er det ad denne Traad, at 

 den begiver sig til sit Dagskjulested med Byttet i Hæ- 

 lene paa sig. 



Lad os nu, medens den forfrisker sig, spørge os 

 om, hvilke Virkninger det Bid har havt, som blev bi- 

 bragt det med Silken omsnoede Bytte. Dræber Edder- 

 koppen Synderen for at undgaa dens voldsomme Be- 

 vægelser, dens ubehagelige Protester, naar den skal op- 

 æde den? 



Forskellige Grunde gør, at jeg tvivler herom. Først 

 og fremmest er Angrebet saa beskedent, at det simpelt 

 hen har den største Lighed med et Kys, dernæst rettes 

 det imod et hvilket som helst Punkt, det, der frembyder 

 sig først. De kyndige Mordere blandt Insekterne har 

 deres overordentlig nøjagtige Metoder, de rammer i 

 Nakken eller i Struben, de saarer Hjærneganglierne, 

 Energiens Arnested. De, der gaar ud paa at lamme 

 Byttet, forgifter, fuldendte Anatomer som de er, Bevæ- 



