EUMENIDERNE - 209 



Nu vel, Eumenes, der ligeledes elsker glinsende 

 Smaasten og tomme Sneglehuse, er Chimydo<leraen 

 blandt Insekterne, men den er en endnu kyndigere 

 Samler end denne, idet den forstaar at forene det nyttige 

 med det behagelige og benytter sine Fund til Bygning af 

 sin Hede, der paa en Gang er Fæstning og Musæum. Hvis 

 den fmder gennemskinnende Kvartsstykker, f oragter den 

 det øvrige: Bygningen vil blive skønnest med dem. Hvis 

 den træfTer paa en lille, hvid Snegleskal, skynder den 

 sig med at pynte sin Hvælving med den, hvis Lykken 

 tilsmiler den og de tomme Helixskaller er tilstede i 

 massevis, saa besætter den hele sit Værk med dem, 

 og det bliver da til et glimrende Udtryk for dens Ama- 

 tørsmag. Forholder det sig saaledes eller forholder det 

 sig anderledes? Hvem kan afgøre det? 



Den Rede, der bygges af Eumenes pomiformis, er 

 paa Størrelse med et middelstort Kirsebær. Den er op- 

 bygget af lutter Mørtel uden at være den mindste Smule 

 stensmykket udvendig. I Form ligner den ganske den, 

 vi nys har beskrevet. Saafremt den er opført paa en 

 ^ andret Flade af tilstrækkelig Størrelse, er den en Kup- 

 pel med en central Munding, der udbreder sig som en 

 Urnes Mundingskrans. Men indskrænker dens Grund- 

 vold sig til et Punkt paa en Gren af en Busk f. Eks., 

 bliver Reden til en afrundet Kapsel, som dog, vel at 

 mærke, stadig har en Tud foroven. Den er da et Stykke 

 fremmedartet Pottemagerarbejde, en t3'^kmavet Alcaraza 

 (en spansk Krukke) . Dens Tykkelse er ringe, næsten kun 

 som et Blad Papir, og den knuses ved det mindste Tryk 

 af Fingrene. Det Ydre er let ujævnt; man ser der Ru- 

 heder og snoreformcde Fremspring, som skyldes de for- 

 skellige Mørtellag, eller endog knudelignende Frem- 

 spring, der er næsten ringformet fordelte. 



I deres Skrin, Hvælvinger eller Krukker samler de 



Instinktets Myrterier. 1 4 



