214 J. H. fabre: instinktets mysterier 



Men endelig dukkede der en anden Tanke op hos 

 mig og fik mig til at tvivle om, at mine Vanheld altid 

 havde Klodsethed til Grund. Eumenes' Celler er stop- 

 pet fulde af Vildt, der er 10 Larver i dem, der tilhører 

 Eumenes amedei, en 15 Stykker i dem, der tilhører 

 Eumenes pomiformis. Disse Larver, der uden Tvivl 

 er stukne af Braadden, men paa en Maade, som er mig 

 ukendt, er ikke fuldstændig ubevægelige. Deres Kind- 

 bakker griber, hvad man byder dem. Ryggen bøjer 

 sig op og ned, den forreste Legemshalvdel giver kraf- 

 tige Smæk, naar man kilder den med Spidsen af en 

 Naal. Hvor er Ægget afsat i denne kriblende Masse, 

 hvor 30 Kindbakker kan stikke Hul, eller 120 Par Ben 

 kan rive itu? Naar Forsyningen bestaar af et enkelt 

 Individ, eksisterer disse Farer ikke, og Ægget bliver 

 lagt paa OfiFeret, ikke paa et tilfældigt, men paa et 

 klogt udvalgt Sted. Det er paa den Maade, at den 

 stivhaarede Ammophila fæster sit Æg midt paa Knop- 

 ormen, paa Siden af den første af de Ringe, der bærer 

 Gangvorter. Ægget hænger paa Larvens Ryg modsat 

 Benene, hvis Naboskab maaske ikke vilde være ufar- 

 ligt. Knopormen, der forøvrigt er stukket i de fleste 

 af sine Nervecentrer, hviler paa Siden, ubevægelig, ude 

 af Stand til at vride Legemet og til voldsomme Stræk- 

 ninger af de sidste Kropringe. Selv om Kindbakkerne 

 skulde snappe, selv om Lemmerne skulde bevæge sig 

 noget, vilde de ikke finde noget at faa fat i: Ammo- 

 philaens Æg er anbragt i den modsatte Ende af Le- 

 gemet. Den lille Larve kan saaledes straks efter sin 

 Udklækning i fuld Sikkerhed angribe Kæmpens Bag- 

 krop. 



Hvor forskellige herfra er ikke Forholdene i en 

 af Eumenes' Celler! Larverne er ufuldstændig lam- 

 mede, maaske fordi de kun har faaet ét Stik med 



