220 j. H. fabre: instinktets mysterier 



Celler, deres Vinterbeboelser, de har forladt deres Til- 

 flugtssteder i Revner i gamle Mure, og hvis Nordost- 

 vinden blæser og faar Mandeltræet til at skælve, skyn- 

 der de sig at vende tilbage til dem. Vær hilset, mine 

 kære Osmier, der hvert Aar ved Grænsen af min 

 Harmas lige overfor det helt snehættede Vendoux-Bjærg 

 bringer mig de første Nyheder om In sektverdenens Op- 

 vaagnen. Jeg hører til Jeres Venner, lad os snakke lidt 

 om Jer. 



De fleste af Osmierne i min Egn bygger ikke selv 

 Boer bestemte til Æglægning. De kræver fuldt færdige 

 Boliger, f. Eks. Anthophorernes og Chalicodomernes 

 gamle Celler og Rør. Saafremt der skulde være Mangel 

 paa disse foretrukne Bosteder, tager de, alt efter hver 

 Arts Smag, til Takke med et Skjul i en Mur, et rundt 

 Hul i et Træ, en Kanal i et Rør, en tom og død Snegle- 

 skal. Det udvalgte Tilflugtssted deles i Kamre ved 

 Skillerum, og derefter faar Indgangen til Boet et mas- 

 sivt Lukke. Dertil begrænser deres Byggearbejde sig. 



Den hornede og den trehornede Osmia tager op- 

 blødt Jord i Brug til dette Gibserarbejde, hvad det sna- 

 rere er end Murerarbejde. Dette Emne bestaar af udtor- 

 ret Dynd, som bliver til Mudder ved Berøring med en 

 Draabe Vand. De to Osmier nøjes med at samle natur- 

 ligt opblødt Jord, som de lader tørre ind uden særlig 

 Tilberedelse fra deres Side, derfor maa de have dybe, 

 vel beskyttede Tilflugtssteder, hvor Regn ikke kan 

 trænge ind, eftersom Arbejdet ellers vilde styrte 

 sammen. 



Latreilles Osmia gør Brug af andre Materialer til 

 sine Skillevægge og Lukker. Den tygger nogle slim- 

 holdige Planteblade, af en eller anden Katost maaske, 

 og tilbereder saaledes et grønt Kit, af hvilket den opfører 



