OSMIERNE 223 



tid ønske at følge dem i deres hjemlige, intime Forhold 

 og at overvaage deres Arbejde med samme Lethed, som 

 om Insekterne hyggede Rede under aaben Himmel. 



Maaske var nogle Træk af deres Livsvaner, som 

 det var interessant at samle, at fmde i disse deres Al- 

 kover. Der var derfor ikke andet at gøre end at skaffe 

 sig at vide, om det var miiligt at gøre mit Ønske til 

 Virkelighed. 



Ved at studere Insekternes sjælelige Evner, frem 

 for alt deres trofaste Steds-Hukommelse, var jeg bleven 

 ledet til at spørge mig selv, om det ikke skulde være 

 muligt at faa en passende udvalgt Hymenopter til at 

 bygge Rede der, hvor jeg vilde have det, maaske endog 

 i mit Arbejdsværelse. Og jeg ønskede til et saadant 

 Forsøg at have ikke et enkelt Individ, men en hel, tal- 

 rig Befolkning til min Raadighed. Fortrinsvis tænkte 

 jeg paa den trehornede Osmia, der er tilstede i meget 

 stort Tal i mit Nabolag, hvor den fremfor alt, i Sel- 

 skab med Latreilles Osmia, gør Brug af Skur-Chalico- 

 domaens uformelige Reder. Der modnedes saa en Plan 

 om at faa den trehornede Osmia til at bo i mit Værelse, 

 og at faa den til at bygge Reder i Glasrør, hvis Gennem- 

 sigtighed vilde tillade mig med Lethed at studere dens 

 Virksomhed. Til disse Krystal-Rør, som let kunde 

 tænkes at vække nogen Mistro hos den, skulde der saa 

 føjes nogle mere naturlige Tilflugtssteder, Rør af alle 

 mulige Længder og gamle Reder, hyggede af Skur- 

 Chalicodomaen tillige med saadanne, som havde til- 

 hørt Busk-Chalicodomaen, hvis Celler er saa smaa. 



En saadan Plan syntes forrykt. Jeg vilde imid- 

 lertid gennemføre den, og jeg kan tilføje, at maaske 

 intet andet er lykkedes mig saa godt som dette. Man 

 skal straks faa det at se. 



Min Metode er yderst simpel. Det er tilstrækkeligt. 



