238 j. H. fabre: instinktets mysterier 



Størrelsen ikke er meget forskellig. Cellen har end- 

 videre samme Størrelse: Brombærrankens Kanal har 

 overalt den samme Diameter, og Skillevæggene har paa 

 lidt nær samme Afstand fra hinanden. Aabner jeg den 

 i Juli, Tiden for Forsyningen med Proviant, er det 

 mig umiiligt at skeine mellem den Proviant, der er 

 bestemt for Hunner, og den, der er bestemt for Han- 

 ner. Maalingen af Honningsøjlen giver, saa vidt skøn- 

 nes kan, den samme Højde i alle Celler. Der er altsaa 

 det samme Ruin og den samme Næringsmængde for de 

 to Køn. 



Dette Resultat lader os forudse, hvad den direkte 

 Undersøgelse af de to Køn hos den voksne Form siger 

 os: Hannen adskiller sig, hvad Størrelse angaar, ikke 

 føleligt fra Hunnen. Er den en Smule mindre, er det saa 

 lidt, at det næsten ikke kan iagttages, medens Hannen 

 hos den hornede og den trehornede Osmia er to-tre 

 Gange mindre end Hunnen, saaledes som Størrelsen af 

 de respektive Kokoner viste os. Hos Mur-Chalicodo- 

 maen viser Forskellen sig paa samme Vis, om den end 

 er mindre stærkt udtalt. 



Den tretakkede Osmia behøver derfor ikke at ind- 

 rette Størrelsen af Cellen og Mængden af Føden efter 

 det Ægs Køn, som den skal lægge, Maalet er det samme 

 fra den ene Ende af Rækken til den anden. Det be- 

 tyder lidet, at Kønnene følger paa hinanden uden be- 

 stemt Orden, enhver vil finde, hvad den behøver, hvil- 

 ken dens Plads i Rækken ogsaa er. De to andre Osmier 

 maa derimod, med den store Forskel i Størrelse mellem 

 de to Køn, passe paa, at Forskellen i Rumfang og 

 Føde opretholdes. 



Jo mere jeg tænker over dette snurrige Spørgsmaal, 

 des mere sandsynligt bliver det mig, at den uregelmæs- 

 sige Rækkefølge af de to Køn hos den tretakkede Os- 



