240 j. H. fabre: instinktets mysterier 



fra den ene Rede til den anden deles i smaa Grup- 

 per Hanner og Hunner, alt som Rumforholdene i 

 den Rede, hun tilfældigvis har tåget i Besiddelse, kræ- 

 ver det. 



Chalicodomaen deler altsaa, naar hun har sat sig 

 i Besiddelse af en gammel Rede, hvis Indretning hun 

 er afskaaret fra at forandre, sin Æglægning i blandede 

 Perioder, der svarer til de Betingelser, som er hende 

 paatvungne. Hun raader altsaa over Æggenes Køn, 

 som det behager hende, thi havde hun ikke dette Præ- 

 rogativ, kunde hun ikke i de Kamre af Reden, som 

 Tilfældet gav hende, anbringe netop det Køn, for hvil- 

 ket disse Kamre var bleven gjort fra først af, og det, 

 naar de Kamres Antal, som hun skal befolke, oven i 

 Købet er saa lille. 



Naar Moderbien selv indretter Boligen, laver hun 

 i den de forskellige Cellelag, de kvindelige først og 

 tilsidst de mandlige. Men har hun en gammel Rede for 

 sig, i hvilken hun ikke kan forandre noget ved den 

 almindelige Fordeling af Cellerne, hvorledes skulde hun 

 da kunne bruge de forskellige fri Celler, de store som 

 de smaa, hvis Æggenes Køn allerede var uigenkaldelig 

 bestemt? Hun kan ikke naa hertil uden ved at op- 

 give Delingen i to Grupper og ved at rette sin Æglægning 

 efter Boligens saa stærkt skiftende Forhold. Enten 

 er hun ude af Stand til økonomisk at udnytte en gam- 

 mel Rede, hvad lagttagelserne benægter, eller hun 

 raader efter Behag over Kønnet af det Æg, hun skal til 

 at lægge. 



Osmierne bekræfter paa den klareste Vis, at det 

 er den sidste Mulighed, som gælder. Vi har set, at 

 disse Bier ikke i Almindelighed er Minearbejdere, der 

 selv udborer deres Celler. De udnytter andres gamle 

 Arbejder eller naturlige Boliger, overbrudte Stængler, 

 tomme Sneglehuses Snoninger, Huller i Mure, i Jord 



