OSMIERNE 253 



sagt, at mine Apparaters snævre Rør for største Delen 

 kun er iifuldkomment befolkede. Bien skynder sig med 

 at forlade dem efter at have indlogeret et ringe Antal 

 Hanner i dem. I det vide Rør foran dem kan hun da 

 i det rcindste vende sig bekvemt om paa Stedet, naar 

 hun skal foretage sine forskellige Manøvrer, hun vil i 

 dem kunne undgaa de to lange baglæns Vandringer, der 

 er saa udmattende for hendes Kræfter og saa farlige for 

 hendes Vinger. 



Endnu en anden Grund faar hende uden Tvivl til 

 ikke at bruge den snævre Kanal i for stor Udstrækning, 

 den, i hvilken hun skal anbringe sine Hanner, som føl- 

 ges af Hunner i den Region, hvor Glassets Lysning bli- 

 ver bredere. Hannerne skal forlade deres Celler et Par 

 Uger og mere før Hunnerne. Hvis de nu indtager Bo- 

 ligens Bund, vil de enten gaa til Grunde i deres Fan- 

 genskab, eller de vil vende op og ned paa alt under 

 deres Passeren ud. Denne Fare undgaas ved den Orden, 

 Osmien normalt vælger. 



1 mine Apparater med deres ualmindelige Arrange- 

 ment kunde Bimoderen blive stærkt paavirket af to 

 tvingende Grunde: Rummets Snæverhed og den kom- 

 mende Befrielse. Bredden i de snævre Rør er utilstrække- 

 lig for Hunnerne, men paa den anden Side er Hannerne, 

 selv om de der finder passende Boliger, udsat for at gaa 

 til Grunde, forhindret som de vil være i at komme frem 

 i det Øjeblik, de ønsker det. Saaledes kunde maaske 

 Moderbiens Betænkeligheder forklares, ligesom ogsaa 

 den Haardnakkethed, med hvilken him anbragte Hun- 

 ner i visse af mine Apparater, som kun syntes at kunne 

 passe for Hanner. 



Der blev vakt en Mistanke hos mig, som blev frem- 

 kaldt ved opmærksom Undersøgelse af de snævre Rør. 

 De var alle, ligegyldig hvorledes det stod sig med deres 



