254 j.H. fabre: instinktets mysterier 



Befolkning, lukket omhyggeligt for Enden, ligesom de 

 ensartede Rør var det. Det kunde altsaa være, at det 

 snævre, indre Glas ikke af Osmien blev betragtet 

 som Fortsættelse af det forreste, vide Rør, men snarere 

 som en uafhængig Kanal. Den Lethed, hvormed Arbej- 

 dersken vender sig om fra det Øjeblik af, da den er 

 kommen ud i det brede Rør, en Bevægelsesfrihed lige 

 saa stor, som ved en Aabning, der fører ud i fri Luft, 

 kunde meget godt være en Kilde til Fejltagelse og bringe 

 Osmien til at behandle den snævre, bagre Gang, som om 

 den brede Gang foran den ikke eksisterede. Saaledes 

 kunde Anbringelsen af Hunner i den store Tube uden- 

 for Hannerne i den snævre, en Anbringelse, der er stri- 

 dende imod Sædvanen, være opstaaet. 



Om Moderbien virkelig skulde kunne bedømme Fa- 

 ren ved mine Snarer, eller om hun skulde nære Mis- 

 tanke om, at Hannerne ikke skulde kunne komme ud, 

 naar hun kun tog Hensyn til den snævre Plads og be- 

 gyndte med at lægge Han-Æg, det skal jeg nok vogte 

 mig for at afgøre; men jeg erkender dog i det mindste 

 en Tilbøjelighed hos hende til at fjærne sig saa lidt som 

 muligt fra den Orden, der betrygger de to Køns Kom- 

 men ud. Denne Tilbøjelighed lægger sig for Dagen ved 

 den Modvillie, hun viser imod at befolke mine snævre 

 Rør med lange Rækker Hanner. Hvad der foregaar i 

 Osmiens lille Hjærne, er efter alt af liden Vigtighed for 

 vor Undersøgelse. Det er nok for os at vide, at de lange 

 og snævre Rør mishager den, ikke fordi de er snævre, 

 men fordi de samtidig er lange. 



Og et kort Rør af samme Kaliber passer den i Vir- 

 keligheden meget godt. Saaledes Celleme i Busk- 

 Chalicodomaens gamle Reder, og Græs-Helixens tomme 

 Skaller. Med det korte Rør er de to Ubehageligheder 

 ved det lange Rør undgaaede. Den baglæns Gang bliver 



