KAALORMEN ' 265 



Men hvad spiste da Kaalormen, før vore Kaal- 

 sorter ydede den saa overflødig Næring, thi det er klart 

 nok, at Pieriden ikke har ventet paa Menneskets 

 Komme og dets Havearbejde for at deltage i Livets 

 Glæder? Den har levet uden os, og uden os vilde den 

 vedblive at leve. En Sommerfugls Tilværelse er ikke 

 underordnet vor Tilværelse, den har sin Tilværelses- 

 ret uafhængig af vor Hjælp. 



Før Hovedkaalen, Blomkaalen, Turnipsen og de 

 andre Kaalsorter blev opfundet, har Pieridens Larve 

 sikkert ikke manglet Næring, den begnavede Kyst- 

 brinkernes vilde Kaal, Stamfaderen til Nutidens Rig- 

 domme; men eftersom denne Plante er lidet udbredt 

 og begrænset til visse Kystegne, behøvedes der til Som- 

 merfuglens Trivsel overalt, paa Slette som i Bjærge, en 

 Næringsplante, som var tilstede i stor Masse og vidt 

 udbredt. Denne Plante var øjensynlig en Korsblomstret, 

 der var mere eller mindre krydret med en svovlholdig 

 Essens, som Kaalen er det. Lad os prøve os frem ad 

 denne Vej. 



Jeg opklækker Pieridens Larver, lige fra de er 

 kommen af Ægget, med den falske Kaal {Diplotaxis 

 tenuifolia), der er gennemtrængt af stærkt krydrede 

 Stoffer og vokser ved Stier og ved Foden af Mure. Da de 

 befinder sig i en stor Traadvævsklokke, tager de uden 

 nogen Ind vending imod denne Føde: de begnaver den 

 med samme Appetit, som de vilde have begnavet Kaa- 

 len med, og de bliver sluttelig til Pupper og Sommer- 

 fugle. Forandringen af Kost medfører ikke den fjær- 

 neste Forstyrrelse af deres Udvikling. 



Jeg har samme Held med andre Korsblomstrede, 

 hvis Smag er mindre udpræget, med den hvide Sennop 

 {Sinapis incana), Vajden ilsatis tinctoria). Kiddiken 

 (Raphaniis raphanistrum). Karse (Sisymhrinm offici- 



