KAALOKMEN 277 



spisere til Kærlighedsmaaltidet, og elet des Uere og des 

 mere loretagsomnie, jo bedre dækket Bordet er. 



Vor Frugthaves Kirsebær er udma^rkede, men en 

 Maddike gor os dem stridige. Vi vejer Sole og Planeter, 

 men vor Overlegenhed, der er i Stand til al lodde Uni- 

 verset, kan ikke forhindre en elendig Orm fra at tåge 

 sin Del af den herlige Frugt. Vi har god Nytte af en 

 Kaalplantning, men Pieridens Børn befinder sig ogsaa 

 vel der. Idet de foretrækker Blomkaalen for Kaal- 

 raben udnytter de vor Avl, og vi kan ikke udrette noget 

 overfor deres Konkurrence ud over at rense Planterne 

 for Kaalorme og knuse Æggene, et ubehageligt og ked- 

 sommeligt Arbejde, der tilmed er af middelniaadig 

 Virkning. 



Enhver Skabning har sine Livsrettigheder. Kaal- 

 ornien gør sine graadigt gældende, saa ledes at den 

 kostelige Plantes Kultur vilde blive alvorlig bragt i l^are, 

 hvis ikke andre interesserede tog Del i Forsvaret af 

 den. Disse andre er Hjælpetropper, som nødtvun- 

 get og ikke af Sympati arl)ejder sammen med os. Be- 

 tegnelserne Ven og Fjende, Hjælpere og Ødelæggere 

 er derfor simpelthen Talemaader, der ikke altid er skik 

 kede til at udtrykke den nøjagtige Sandhed. Vi kakler 

 den vor Fjende, som æder eller angriber vore Afgrøder, 

 den vor Ven, som ernærer sig af disse vore Fjender. 

 Alt indskrænker sig til en tøjlesløs Konkurrence med 

 Hensyn til Appetit. 



Hvad enten det nu er i Kraft af Magt, List eller 

 Røveri, saa hedder det: tlyt dig, for at jeg kan sætte 

 mig, giv mig din Plads ved Bordet. Saaledes er den 

 ubøjelige Lov i Dyrenes Verden og tit ogsaa i vor, des- 

 værre! 



Af vore Hjælpetropper blandl Insekterne er de, 

 der er mindst af Størrelse, de bedste til Arbejdet. En 



