278 j. H. fabre: instinktets mysterier 



a f dem er Nummer ét med Hensyn til at vaage over 

 Kaalen. Den er saa lille, den arbejder saadan i det 

 stille, at Gartneren ikke kender den, aldrig har hørt 

 Tale om den. Ser han den tilfældigvis, medens den 

 boltrer sig omkring den beskyttede Plante, vil han ikke 

 en Gang lægge Mærke til den, idet han ikke tiltror 

 den den Tjeneste, den har gjort ham. Jeg sætter 

 mig for at bringe det usselt lille Dyrs Fortjenester frem 

 for Dagens Lys. 



Videnskabsmanden kalder den for Microgaster qlo- 

 meratus. Hvad havde den, der fandt paa Ordet Microga- 

 ster, der betyder Lille-Bug, for Øje? Satte han sig for 

 at gøre Hentydning til Bagkroppens Lidenhed? Det 

 var ikke Tilfældet. Saa lidet udstyret Insektet er med 

 Bagkrop, har det dog en saadan, der er, som den skal 

 være, og staar i Forhold til Resten af Legemet, saa ledes 

 at den klassiske Benævnelse langt fra at lære os noget 

 kan lede os paa Vildspor, hvis vi har fuld Tillid til 

 den. Nomenklaturen, der skifter fra Dag til Dag og 

 raaber højere og højere op, er en lidet sikker Fører. 

 I Stedet for at spørge Dyret om, hvad hedder du? bør 

 vi straks spørge: hvad kan du udrette, hvad er din 

 Gærning? 



Nu vel, Microgasters Dont er at udnytte Kaal- 

 ormen. en vel defineret Dont, uden at Fejltagelsc 

 er mulig. Har De Lyst til at se dens Arbejde? Lad 

 os saa ved Foraarstid undersøge en Køkkenhaves Om- 

 givelser. Forudsat at man er i Besiddelse af et for- 

 skende Blik, vil man paa Murene eller paa de Urter, 

 der er visnede ved Foden af Hækkene bemærkc nogle 

 meget smaa, gule Kokoner, der er stillet tæt sammen 

 og danner Hobe paa Størrelse med en Hasselnød. Tæt 

 ved Siden af hver Gruppe sidder der en Kaalorin, un- 

 dertiden død og altid af et meget ødelagt Udseende. 



