288 j. H. fabre: instinktets mysterier 



ingen Maade at tæiike paa noget ondt, de sætter sig til- 

 bords paa Honningstrimlen, de kommer og de gaar mel- 

 lem hinanden. Under deres tilfældige Flugt sætter de 

 sig, snart en, snart en anden, paa den græssende Flok, 

 men nden at skænke den mindste Opmærksomhed. Det 

 er tilfældige Sammentræf, ikke villede Møder. 



Forgæves skifter jeg Larveflokken og varierer jeg 

 Larvernes Alder, forgæves skifter jeg Snylternes Skare, 

 forgæves iagttager jeg opmærksomt, hvad der foregaar 

 i Glasset lange Timer igennem om Morgenen og om Af- 

 tenen, i dæmpet Lys som i fuldt Solskin; det lykkes mig 

 ikke at faa noget at se, absolut intet, som kan have 

 Udseende af et Angreb fra Snylterens Side. Til Trods 

 for, hvad der siges af Forfatterne, som er slet under- 

 rettede, fordi de ikke har haft Taalmodighed til virkelig 

 at se, er min Slutning klar: Microgasteren angriber al- 

 drig Kaalormene for at indføre deres Æg i dem. 



Indvandringen maa altsaa nødvendigvis foregaa i 

 selve Pieridens Æg, et Forsøg skal overbevise os derom. 

 Da et stort Glas er daarligt egnet til Undersøgelse a f 

 Flokken, der bliver holdt i for stor Afstand fra Lupen 

 af Glasvæggen, vælger jeg et Rør af en Tommes Vidde. 

 Jeg anbringer i dette et Stykke af et Kaalblad besat med 

 en Plade gule Æg, saaledes som Sommerfuglen har af- 

 sat dem. Derpaa bliver Befolkningen af et af de Glas- 

 rør, jeg har i Reserve, indført i det nye Rør. En Strim- 

 mel honningsbestrøet Papir ledsager de overflyttede. 

 Dette gaar for sig i Begyndelsen af Juli. 



Hunnerne er snart travlt beskæftigede, undertiden 

 mange ad Gangen, saa at de gor hele den gule Ægkage 

 sort. De undersøger Skatten, deres Vinger skælver, og 

 de stryger Bagbenene imod hinanden, et Tegn paa le- 

 vende Tilfredsstillelse. De undersøger Massen, de son- 

 derer Mellemrummene mellem de enkelte Æg med Føle- 



