FLORA DE CATALUNYA 



Umbel•líferes. 



G. 295. - Herac^eum. 



minats, asserrats, les superiors molt petites i assegudes en una beina ven- 



truda, umbel•les grans, de 20-40 radis; pètals perifèrics ohcordats, hífids, de 



lòbuls ovats; fruit suhorhicular , ovato -el•líptic, escotat a l'àpex, atenuat a la 

 base, glabre. 



Geografia. — Prats humils dels Pireneus: de Prats de Molló a la vall d'Err; a la Cerda- 

 nya (Gaut,); vall de Llo (Compy.); casa de Bonaigua (Timb.); comú a les regions del faig i 

 de l'avet, de la vall d'Aran (Llen.); Salardú, Tredòs, Pla de Beret, etc. (C, et S,).— Jul.-Ag. 



1,168. — H. montànum SchL — H. Pa- 

 naces G. et G. part. 



(pey la seva estació; panaces Heraclion, Plin., 

 l'opopanax, com panaces centaurion es la cen- 

 tauria major.) 



Sinonímia. — Bellaraca, pàmpules; cast. pa- 

 nacea de Hèrcules. 



Tronc de 8-10 dm.., poc ramificat, eriçat; 

 fulles verdes i glabres per l'anvers, pubescents 

 pel revers, les inferiors palmatisectes, pelades, 

 amb 3 segments que surten del mateix punt, 

 els laterals lanceolats, indivisos del costat interior i 2-partits de l'exterior, el 

 del mig profundament ^-lobat, de lòbuls iguals, lanceolato-linears, los cauli- 

 nars ternades, de segments pinnatipartits o pinnatisectes; pètals perifèrics, 

 cuneiformes, ladiants, bííids, de lòbuls linears; fruit suborbicular , bastant 

 gran, escotat a l'àpex, poc gens atenuat a la base, glabrescent. 



H. Sphondylium 



Geografia. — Pendents ombrívoles de les altes mun- 

 tanyes: Marges de Queralbs. = De Queralbs a Setcases, 

 comú (Salv.!); Tragurà, Vilallonga, Costabona, Notre 

 Dàme du Coral (Vay.). — Jul.-Ag. 



1,169. — H. Sphondylium L. 



(aTíovSóX'.ov és í'acanthus branca ursina, i tam- 

 bé el meum, \}.r^ov, spondylium, la pastanaga sil- 

 vestre; difícilmejit pot fer-se aplicació del nom: 

 carnós i articulat.) 



Sinonímia. — Salsufragi; cast. esfondilio, ta- 

 laprados . 



47 



