FLORA DE CATALUNYA 



• Gènere 296. — TORD YLIUM L- 



(xopoúXtov i xópou),ov, la llavor del seseli (com la thapsia); l'herba saxifraga Bodaeus a Slapel 

 creu que deriva de TÓpvoq i t'XXcü, donar voltes, per les llavors com tornejades (conjec- 

 tural)(>).) 



Flors blanques rosades, en umbel•les compostes, de 5-10 radis curts, 

 gruixudets, eriçats, desiguals; involucre i petit in vo lucre polifil, bràcties 

 alenades, híspides; calze 5-dentat, dents linear-alenades, pètals trasovats, 

 escotats, amb punta inflexa, els exteriors radiants; fruit suborbicular, de- 

 primit, eriçat de pèls tuberculosos a la base, circuit d'un marge blanc, 

 gruixut, híspid; aquenis de 5 costelles, les 3 dorsals filiformes, les 2 margi- 

 nals dilatades en marge esponjós; herbes anuals, d'arrel prima, tronc de 

 3-9 dm., dret, sulcato-angulós, ramificat, escabrós per estar cobert de peti- 

 tes vetes reflexes; fulles piloso-escabroses, pinnatisectes, les inferiors de 

 segments ovats, inciso-fistonats, obtusos, les superiors de segments lanceo- 

 lats, el terminal llargament lanceolat, inciso-dentat, agut. 



1,170. — T. màximum L. 



(superlatiu de magnus, gran, elevat.) 



Sinonímia. — Angl. hartwort; al. Drehkraut 

 (on pot veure's el tornus), cóm el mnium o 

 funaria: Drehmoos *"'.) 



Geografia. — Llocs incults, secs i pedregoses: Cas- 

 telldefels, al Vallés, a l'Ubac, la Mata; Hostalric, Mont- 

 soli, Ribes. = Puigreig, Serrateix, Mariès, Casserres 

 (Puj. C); Montserrat, Manresa, Moià (Font); Surroca 

 (Senn.); Tarragona, Tortosa, Ciurana, Espluga (Csta); 

 Viella, Arties (Llen.), S. Joan de Toran, Salardú (C. 

 et S.). — Maig-Juny. 



(i) Llatí tornus i %'ólverí. 



(2) Aquí amb la idea de que es torça, com assenyalant el temps; funafia hygrometrica, una molsa (Wetter-, 

 Stern moos), a la manera que's diu del girasol o tornasol. 



49 



