FLORA DE CATALUNYA 



Família 6i. — CÒRNIES DC. 



(Del gènere Cornus.) 



Plantes de flors hermafrodites, regulars, blanques, en corimbes compos- 

 tos terminals, pedunculats; calze, corol•la i androceu tetràmers; tub del 

 calze soldat a l'ovari, llim molt curt, 4-dentat; pètals oblongo-lanceolats, 

 estesos, pubescents per fora; fruit drupa, de pinyol ossos, bilocular, de 

 cel•les monospermes; arbustos de 1-3 m., de branques joves vermelloses, fu- 

 lles oposades, peciolades, ovato-eliíptiques, acuminades, molt superficial- 

 ment serrulades, verdes i glabres per sobre, més pàl•lides i pubescents per 

 sota. 



Gènere 333. — CORNUS L- 



(De cornu, per la fusta durable i forta com banya: bona bello cornus^ Virg., 

 bon material per a armes de guerra, cï.Jràxinus, etc.) 



1,244. — C. sanguínea L. 



(de color de sang, pel fruit.) 



Sinonímia. — Sangrinyol, sangrell; cast. cor- 

 nejo; fr. cornouiller; angl. dog-wood, cornel- 

 sherry (cormier). Se'n fa un arrop, i carbó per 

 a pólvora. 



Geografia. — Comú per boscos, torrenteres i bardis- 

 sars, des del litoral fins a la regió subaipina. — Abril- 

 Maig. — Fruit Des. 



ÏI7 



