PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE CIÈNCIES 



Valerianàcies, 



G. 344. -Valeriana. 



[Fulles caulinars, de z-1 segments enters, poc desiguals, les inferiors i 

 \ les dels troncs estèrils trasovades; panotxa contreta, 

 6 / IjSO?- V. globulariaefolia. 

 j Fulles caulinars enteres o de 3 segments molt desiguals, panotxa 

 ( fluixa 7- 



! Fulles caulinars ovato-lanceolades, enteres; plantes verdes, 

 1,308. V. montana. 

 Fulles caulinars de 3 segments inciso-dentats; plantes glaucescents, 

 IjSOQ- V. trípteris. 



des a 



1,302. — V. pyrenaica L. 



(pev la seva estació). 



Planta d'un verd obscur, de rizoma gros, 

 olorós, sense estolons; tronc de 7-14 dm., ro- 

 bust, dret, solcat, simple, pubescent als nusos; 

 fulles grans, primes, cordijormes, amb dents 

 fondes i desiguals, peciolades, les basilars ob- 

 tuses, les caulinars acuminades, freqüentment 

 trisectes, amb els dos segments laterals més pe- 

 tits; flors rosades, hermafrodites, en cima mul- 

 tiflora, formant ima ampla panotxa, adornada 

 de bràcties linear-setàcies, pestanyoses, pelu- 

 la base; aqueni ohlongo-linear , glabre. 



V. officinalis 



Geografia. — Molt general per boscos ombrívols, als 

 Pireneus de Catalunya, Andorra i Aragó (Csta.), rara 

 al Pireneu Oriental, Vall de Llo; la Cerdanya a Mont- 

 louis fGaut.); Vall d'Aran (Bub.;; Port de la Picada 

 (Zett.); Artiga de Lin i de ^'iella (Llen.!); Vall de Tre- 

 dòs (Timb.). — Juny-Jul. 



1,303.— V. officinalis L. 



(és la espècie medicinal, encara que no exclusiva- 

 ment; l' arrel de la V . pyrcnaca (Burseri) L. sp. 

 (teste Biibani) seria preferible). 



Sinonímia. — Valeriana. 



Planta d'un verd clar; rizoma curt, amb un 

 ^ran nombre de fibres molt oloroses i estolons terminats per una roseta de 



164 



