FLORA DE CATALUNYA 



Gènere 368. — TANACETUM TOURN. 



(Es fa igual a athanasia, això es: immortal; una planta que no mor; explicació que no és 

 òbvia si no tenim en compte les seves propietats medicinals, a la manera de l'altea, Va- 

 leriana, sàlvia, l'abrotonus i altres d'aquesta mena o grup.) 



Flors grogues, totes tubuloses, les perifèriques 3-dentades, femenines, 

 i-seriades, les del disc 5-dentades, hermafrodites; calàtides hemisfèriques, 

 en ample corimbe compost, terminal; bràcties del periclini coriàcies, im- 

 bricades, desiguals, oblongues, obtuses, amplament escarioses i 1 acerades a 

 l'àpex; aquenis obcònics, llargs, glabres, de 5 costelles, terminats per un 

 disc de igual amplada, que porta una corona membranosa curta, denticu- 

 lada; planta herbàcia, de 8-12 dm., glabrescent, olorosa, de rizoma curt i 

 ramificat, tconc dret, solcat, simple o poc ramificat a la part superior; fu- 

 lles de contorn ovat, les inferiors peciolades, les demés sentades, amplexi- 

 caules, auriculades, pinnatisectes, de segments oblongo-lanceolats, pinnatí- 

 íids, cuspidats, separats per altres dentiformes. 



T. vulgare 



1,401. ~ T. vulgare L. 



Sinonímia. — Herba cuquera, tanarida; cast. 

 hierba lombriguera de las lombrices; fr. ta™ 

 naisie; angl. tansy. 



Geografia. — Marges i vores de camins, des de la 

 zona inferior a la superior: Gelida, a la font Saburida, 

 abundant a Ribas, Queralbs i vores del riu Freixa, al 

 peu del Cadí. — Montserrat i vall d'Aran (Salv.l); Mont- 

 seny (Csta.); partit d'Olot (Tex.); la Cerdanya (Vayr.)» 

 — Jul.-Ag. 



259 



