FLORA DE CATALUNYA 



Compostes. 



G. 374. - Anthemis. 



sedes, de segments linears, curts, enters incisos, cuspidats; calàtides soli- 

 tàries, portades per peduncles bastant llargs; periclini pelut, de bràcties 

 quasi iguals, oblongues, verdes a l'esquena, amplament escarioses al marge 

 i a l'àpex; lígules blanques, el•líptiques, a la fi reflexes; tub de les corol•les 

 del disc dilatat a la base, receptacle cònic, amb palletes linear-lanceolades, 

 carenades, contretes en una punta rígida, que a la fructificació sobrepassa 

 les flors del disc; aquenis molt desiguals, llisos, amb 10 costelles, terminats 

 en una vora plicato-ondulada; planta inodora. 



a genuïna G. et G. — Peduncles no dilatats a la maturitat. 



P incrassata Boiss. — Planta robusta, peduncles a la fi molt inflats, am- 

 plament fistulosos. 



A. Cótula 



Geografia. — Comú per terres cultivades des de la 

 costa a la regió subpirenenca, predominant la p incras- 

 sata al litoral. — Abr.-Oct. 



1,417. —A. Cótula L. 



(diminutiu de Cota, que com Doria semblen 

 noms propis de geografia històrica, Venècia i 

 Àustria respect.; segons altres, de xotóXt], escu- 

 della; per les cavitats de la fulla.) 



Sinonímia. — Camamilla pudenta; cast. có- 

 tula fètida, manzanilla hedionda ^''. 



Anual, tronc de 2-5 dm., dret, estriat, glabre, molt ramificat; fulles 

 bastant grans, 2-pinnaiisectes , de segments linear-filiformes, enters o inckos, 

 acuminats, separats, extesos; calàtides mitjanes i fins bastant grans, en 

 ample corimbe panotxa corimbiforme; periclini glabrescent, de bràcties 

 quasi iguals, verdes, lanceolades, obtuses, escarioses al marge i a l'àpex; lí- 

 gules blanques, oblongues, a la fi reflexes, ordinàriament estèrils; tub de 

 les corol•les del disc dilatat a la base, receptacle cònic, amb palletes linear- 

 alenades, caduques, no subsistint ordinàriament a la fructificació més que 

 les de l'àpex del receptacle; aquenis morenos, tuberculosos, petits (i-i'5 mm.). 



(i microcephala Willk. et Csta. — Estatura menor, calàtides la meitat 

 més petites, en panotxa corimbiforme. 



Geo^ra/ia. — Comuníssima als camps de l'Urgell i costa de Barcelona, Tarrassa, r. = 

 Tarragona, Amposta, Balaguer, més amunt d'Esterri; Tremp, Seu d'Urgell, S. Joan de 

 l'Erm (Csta.); prov. de Girona, runes de tota la regió mitjana fins a Nostra Sra. del Mont 

 i 01ot(Vay.); Rosas (Bub.). Efectivament predomina la p microcephala W. et Csta. com ob- 

 serva Costa. — Maig-Oct. 



(i) Planta que segons Lin. agrada molt als galàpats, però fa fugir les mosques i des.igrada a les abelles. 



35 



273 



