PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE CIÈNCIES 



Gènere 387- HELICHRYSUM DC. 



(Com si es digués o?- del sol, flor del sol; per la forma, color i formosura de les calàtides; 



yi'Xtoç, sol; '/p'jjóq, or (0.) 



Flors grogues, totes tubuloses, les perifèriques femenines, poc nombro- 

 ses, uniseriades, les del disc hermafrodites; calàtides petites, en corimbe 

 terminal; periclini globulós bé ovoide, multiseriat, imbricat, de bràcties 

 escarioses, grogues; aquenis cilíndrics, plomall simple, receptacle pla, nu; 

 herbes perennes, subllenyoses a la base, albo-tomentoses, de fulles alternes, 

 lineals, generalment revoltes pel marge. 



Periclini globulós, de 4-6 mm. de diàm., d'un groc daurat; bràctees 

 internes oblongo-espatulades, sense glàndules; aquenis amb moltes 



glàndules brillants 1,452- H. Stoechas. 



Periclini ovoide, més petit; bràctees internes no dilatades a l'àpex ± 



glanduloses a l'esquena 2. 



Calàtides nombroses, ostensiblement pedunculades, en corimbe ílui- 

 xet, que sobrepassa de molt les fulles superiors; troncs erectes, fu- 

 lles subíiliformes, de 2-5 cm.; aquenis no glandulosos, 



1,455. ^• serótinum. 

 j Calàtides poc nombroses (10-12), subsèssils, en corimbe globulós, so- 

 brepassant de les fulles superiors; tronc decumbent, fulles lineals, 

 de poc més de i cm.; aquenis glandulosos, 



1,456. H. decumbens. 



1,454. — H. Stoechas DC. 



(per les fulles molt semblants a les de la La- 

 vàndula d'aquesta denominació sigui el toma- 

 nt caps d'ase.) 



Sinonímia. — Semprevives bordes, flor de 

 S. Joan, flor de mort; cast. manzanilla bastar- 

 da, de montafía o de pastor, perpetuas de 

 monte, siempre vivas amarillas ^^K 



(1) Cf. Chrysanthemum, flor d'or — La correcció exigeix helio: 

 ■r^XtóteuTOV (smilax) 



(2) La perpetua encarnada (o sempiterna) és amarantàcia. Hi ha 

 tres pL compostes que porten el mateix nom de perpetua amarilla (color 

 amarillo, amariUo mas vivo i am. de azufre) que convindria especificar. 



^06 



