FLORA DE CATALUNYA 



Gènere 410. -MICROLONCHUS DC. 



(Ve a ésser un sinònim de hastilis; de [Lv/.p6e., pélit, i Xóyy/j, llança; al•ludint a la palleta 



lanceolada del centre del plomall.) 



Flors purpurines, les perifèriques estèrils, ± radiants, les centrals her- 

 mafrodites, fèrtils; calàtides ovoido-còniques, mitjanes o petites, terminals, 

 solitàries; periclini imbricat, molt contret a l'àpex, glabre, de bràctees car- 

 tilaginoses, groguenques, ovades, finament puntejades, obtuses, mútiques o 

 terminades per un petit mugró dret, estès, reflex, caduc; aquenis oblongs, 

 bruns, glabres, amb costelles fines, arrugats transversalment, Uombrígol la- 

 teral; plomall doble, persistent, l'exterior format de pèls paleïformes, den- 

 ticulars, desiguals, pluriseriats, lliures, quasi tan llargs com l'aqueni, l'inte- 

 rior format de pèls concrescents en forma d'escama unilateral, acuniinada; 

 receptacle amb abundants palletes setàcies; herbes biennals o perennes, de 

 tronc de 3-6 dm., dret, angulós, pelut interiorment, glabre a la part supe- 

 rior, ramificat; branques dretes, primes, flexibles, nues a l'àpex; fulles viri- 

 do-cendroses, aspres, les radicals en roseta, peciolades, pinnatífides o lira- 

 des, dentades, les superiors lineals, enteres o denticulars a la base, apicu- 

 lades. 



1,556.— M. Salmànticus DC— Centan- 

 rea Salmantica L. M. Clusii (ap. Bub.). 



(de Salamanca, Hoc natal de l' espècie.) 



Sinonímia. — Cabessudes, granallons, herba 

 escombrera o granera; cast. cabezuelas, esco- 

 billas, escobas de cabezuela, cabezuela coro- 

 nada, algarabía ''^ 



Geografia. — Marges i terres argiloses-calisses del 

 Vallès, Penedès, la Sagarra, Urgell, fins a Balaguer; a 

 Bages; al Bergadà, fins a Hospitalet; Montsolí; a la vall 

 d'Aran; les Bordes (Llen.). — Jul.-Ag. 



(1) Algarabía, en tast. és el nom d'una planta escrofulariàcia de fulles lomentoses i flors grogues, de branques 

 dicotòmiques, de la qual se'n fan escombres. Cf. sarothamtms. 



387 



