PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE CIÈNCIES 



Gènere 418. — STAEHELINA L- 



(Porta el nom del botànic suís Benet Stashelin, qui va publicar l'any 1730 uns treballs sobre 

 els Equisehims i altres plantes inferiors.) 



Flors purpurines, iguals, hermafrodites, fèrtils; calàtides oblongo-cilín- 

 driques, mitjanes, terminals, solitàries o geminades, en corimbe; periclini 

 imbricat, enteranyinat a la base, acompanyat de petites fulles florals a la 

 base; bràctees vermelloses, pubescents, especialment al marge, desiguals, les 

 exteriors ovato-lanceolades, les interiors lanceolato- lineals, totes acuminato- 

 apiciilades; aquenis quasi lineals, estriats, bruns, glabres; plomall caduc, 

 format de pèls albo-sedosos, denticulars, uniseriats, soldats per la base en 

 fascicles que es desprenen separadament, 5 veg. més llarg que l'aqueni: petit 

 arbust de 2-4 dm., de tronc molt ramificat, tortuós, tomentós; fulles virido- 

 cendroses per dessobre, albo-tomentoses per dessota, lineals, girades, enteres 

 o denticulars, mucronades. 



St. dubia 



1,565. — St. dubia L. — Serratula ros- 

 marinifolia Cass. 



(per roris marini folia; les fulles tenen certa 

 semblança amb les del romaní.) 



Sinonímia. — It. pennellini. 



Geografia. — hoscos, i ermots àrids i pedregosos: 

 Serralada litoral; al Vallès, Penedès, S. Llorenç del 

 Munt; Montserrat; Igualada i altres llocs de la Sagarra, 

 de Bages; Montsant, al Bergadà et alibi. =La Mola; im- 

 mediacions de Lleyda (Csta.); Vich (Masf.); Ribes, Pla- 

 noles, Segaró, Beuda, Vilanan; falda de N.*S.' del Mont 

 (Vayr.); Cadaqués (Trem ); S Julià del Llor (Cod.!). — 

 Maig-Jul. 



396 



