FLORA DE CATALUNYA 



IIL — LIGULIFLORES 



(Liter. flors en llengüeta, de lingua; lígula sense la nasal; flors semi-flosculoses.) 

 Gènere 423.-CATANANCHE L- 



(Sembla la flor dels encantaments o bruixeries, xaxavày/ï], que fa violència; cf. orobanche 

 i cynanchum, on trobem 'gual terminació, angusiiosa (').) 



Flors blaves, calàtides ovoides, mitjanes, terminals, solitàries, portades 

 per llargs peduncles, amb petites bràctees escarioses cap a l'àpex; periclini 

 imbricat, multiseriat, de bràctees escarioses, pel•lúcido-argentines, amb el 

 raquis ferruginós, ovades, bruscament i breument apiculades; aquenis abal- 

 dufats, coberts de pèls bruns aplicats; plomall de 5-7 cerres lanceolato-acu- 

 minades, receptacle amb llargues cerres: herbes perennes, tronc de 5-8 dm., 

 dret, eriçat, aspre, estriat, flexuós, ramificat, poc fuUós; fulles grisenques, 

 piloso-aspres, molt llargues lineals, les inferiors peciolades, pinnatipartides, 

 amb 2-4 petites divisions a la base. 



C. caerulea 



1,579—0. caerulea L. 



(de color blau; cf. liUea, groc, hi ha la C. lutea 

 groga.) 



Sinonímia. — Cervellina, cerverina, sargan- 

 tana, cigales; cast. hierba Cupido; fr. Cupido- 

 ne; it. belvedere turchino. 



Geografia. — Boscos, ermots, marges d'una gran part 

 del país: al Vallès, Bages, la Sagarra, Berga, Bagà, Cas- 

 tellar de N'Huch, Ribes. = Les Garrigues (Gonz.l); Vich 

 (Masf.); Borredà e/ci//6/(Csta.); Gombreny; Montgrony, 

 Surroca (Senn ). — Juny Oct. 



(i) VailUnt ho deriva de y.axà i avyxr^, necessitat; una planta que es fa admirar; Dioscor. parla d'una pi. 

 que les dones de Tessàlia empleaven per a filtres i pocions d'amor, com és ara la Circaia; ]. Bauhin diu al Latbyrus 

 Nisso/ia catananche leçi mlnosa. 



409 



