PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE CIÈNCIES 



Gènere 440. — CHONDRILLÀ TOURN. 



(Se li ha donat una forma diminuiiva com a tants d'alires: poientilla, tormentilla; de 

 yóvòpoç, que és un grop o terròs: Theophr. parla d'unes arrels tuberculoses o grumoses 

 d'una chondrilla altres ho refereixen a uns trocets de matèria gomosa o màstec que 

 portarien els troncs.) 



Flors grogues, calàtides cilíndriques, petites, pauciflores, breument pc- 

 dicel•lades, solitàries o geminades a l'àpex al llarg de les branques; peri- 

 cliniun poc farinós, compost de 8-10 bràctees lineals acompanyades d'altres 

 molt petites formant calicle; aquenis oblongo-cilíndrics, adomats de cctete- 

 lles, muricato-espinosos a l'àpex, terminats per una corona de petites esca- 

 mes, del centre de les quals surt un bec filiforme; plomall blanc, format de 

 pèls simples, uniseriats; receptacle nu: herbes biennals, tronc de 4-10 dm., 

 dret, glabre, híspid a la base, quasi afil•le, destruïdes a la florescència, les 

 caulinars lanceolato-lineals, enteres o dentades, dretes. 



1,614. — Ch. juncea L. 



(pd tronc quasi nu, comparat a un jonc: cf. 

 lilée dels autors jr.) 



Sinonímia. — Xicoira, màstecs, estaquetes; 

 cast. ajonjera, chicoria dulce. 



Geo^ra/ja.— Camps, vinyes i marges, principalment 

 de les zones mitja i inferior. — Jul.-Set. 



4^o 



