Po stránce systematické je ještě mnoho nejasného a především vzájemný po 

 měr takzv. opic drápkatých k ostatním širokonosým opicím není dosud spolehli 

 vě vyřešen. Podle votšiny autorů dělíme širokonosé opice na dvě čeledi a to na 

 čeled drápkatých (HAPALIDAE) a čeled mal po vitých (CEBIDAE). 



Nositelkami znakíi celé skupiny je čeled mal povitých (CEBIDAE), kam 

 řadíme vedle známých malp také vrešťany, chápany, opice vlnaté, mirikiny a 

 kotuly. Mají vždy chrup složený ze 36 zubu a na ruce palec málo schopný opo- 

 zice, nebo i zakrnělý. Velmi často je u nich vyvinut dlouhý chápavý ocas a u ně- 

 kterých dokonce s citlivou lysou špičkou. 



Nejčastěji vídáme v evropských zoologických zahradách malpu rohatou 

 (CEBUS FATUELLUS) u níž tvoří čepička chlupu na hlavě jakési růžky. Malpy 

 jsou daleko nadanější než ostatní jihoamerické opice a dovedou velmi obratně 

 užívat kamenů k roztloukání ořechů. Svými kosmatými ocasy ovíjejí větve strc- 

 mťl při šplhání, ač není u nich vyvinut typický, na konci lysý chápavý ocas, 

 jako ho vidíms u dalšího rodu vřešťanň (ALOUATTA]. U těchto velkých 

 štíhlých opic je konec ocasu citlivý a v klidu stočený vždy do kotoučku. Je 

 užíván skcro tak obratno jako ruka. Nejznámější z nich je v ř e š ť a n rezavý 

 (ALOUATTA SENICULUS) z Kolumbie a pralesů na střední Amazonce. Vřešťani 

 mají zvláštní kostěné resonanční bubínky na jazylce, takže jejich hlas je velmi 

 zvučný a neuvěřitelně silný. Jsou to družné opice, které se shromažďují občas 

 ve značném počtu ke společným koncertům. Nejlépe vyvinutý chápavý ocas 

 má jiná opice z této čeledi chápan černý (ATELES PANISCUS) s dlouhými 

 a štíhlými končetinami, z nichž přední jsou delší zadních a mají pouze čtyři 

 prsty (palec je zakrnělý). Hustou kožešinou se vyznačuje opice vlnatá 

 (LAGOTHRIX LAGOTRICHA). která žije v horských pralesích na Amazonce, v Bo- 

 lívii a částečně i v Peru. Je o ní známo, že vystupuje někdy i vysoko do hor a 

 proto také lépe snáší zajetí v evropských zoologických zahradách, kde je dosti 

 častým chovancem. Vzácnou opicí i v muzejních sbírkách bývá podivná opice 

 pavoukova (BRACHYTELES ARACHNOIDES) z pralesu vnitrní Brazílie. Palec 

 je zde vyvinut v podobě krátkého článku, někdy i s nehtem. 



Do příbuzenstva malp patří také nejmenší opice z této skupiny kotul v e- 

 verovitý (SAIMIRI SCIUREUS). Je o málo větší než naše veverka a zevně 

 hodně podobný drobnému kočkodanu. Jsou to velice čilé a celý den pohyblivé 

 opičky, které se v malých společnostech prohánějí v korunách stromů od Guate- 

 maly až k Bolívii. 



Drobné opičky podivného vzhledu soustřeďuje podčeleď PITHECINAE. Velmi 

 krátkým ocasem se vyznačuje uakari (rod CACAJAO), jehož zástupci žijí 

 v pralesích kolem Orinoka a Amazonky, od Guayany až k Peru. Sem patří též 



