opička ďáblova (CHIROPOTES SATANÁŠ), která má téměř černou srst 

 a u samců mohutný vous. Je zajímavá tím, že při pití používá rukou. 



Do podčeledi CALLICEBINAE řadíme jediný rod CALLICEBUS, kam patří mnoho 

 druhů drobných opiček žijících v pralesích od Panamy až po Brazílii. Velmi často 

 bývá tato podčeleď spojována s podčeledi mirikin (AOTINAE), kam patří ně- 

 kolik druhů jediných nočních opic. Mirikiny žijí v hustých pralesích na Ama- 

 zonce a ukazují celou řadu velmi primitivních znaků, takže někteří autoři kladou 

 do této podčeledi i nejstarší miocénní nálezy amerických opic (například rod 

 HOMUNCULUS). Přizpůsobení k nočnímu životu je u mirikin patrné i na veli- 

 kosti očí. 



Zvláštní čeledí jihoamerických opic jsou tzv. opičky drápkaté (HAPA- 

 LIDAE), kam patří nejmenší známí primáti vůbec a u nichž bývá někdy vyvinuta 

 jen 32 zubů a plochý nehet bývá pouze na palci, zatímco na ostatních prstech 

 jsou úzké dlouhé drápy. 



Známe tu rody k o smán (HAPALE), lvíček (LEONTOCEBUS) a jiné. Jsou 

 to drobná zvířátka, některá menší než naše veverka, vesměs s dlouhými, osrstě- 

 nými, nechápavými ocásky. Žijí v korunách stromů po celé tropické Jižní Ame- 

 rice. Jen velmi zřídka bývají u nás drápkaté opičky chovány v zajetí a zcela 

 výjimečně vydrží v zajetí ve zdraví několik roků. Nejčastěji vídáme v zoologic- 

 kých zahradách kos mana běločelého (HAPALE JACCHUS). Celá řada dru- 

 hů patří k velkým vzácnostem a dostává se tak zřídka do rukou badatelů, že 

 dodnes není systematika těchto rodů do důsledku přesně provedena (napříkl. 

 u rodu MÍCO, CEBUELLA, MIDAS, atd.]. 



Přehled opic úzkonosých (CATARRHINI). Opice úzkonosé jsou v mno- 

 hých znacích podstatně dokonalejší než opice širokonosé, bereme-li za kriterium 

 dokonalosti znaky člověka. Nosní přepážka je úzká, takže nozdry stojí vedle 

 sebe a jejich otvory směřují dolů. Počet zubů je konstantní, je tu vždy vyvinuto 

 32 zubů v tomtéž sledu jako u člověka. Ocas není nikdy chápavý, ale za to 

 velmi často zakrňuje, popřípadě chybí vůbec. Palec je schopen na přední kon- 

 četině vždy zřetelné opozice proti ostatním prstům, takže vzniká ruka podobnň 

 stavěná jako ruka lidská. U některých druhů dochází k další specializaci rukv, 

 přičemž jsou prsty prodlouženy, palec zakrňuje, nebo je velmi slabý a krátký. 

 Mozek je daleko složitější a poměrně i objemnější než u opic širokonosých a ta- 

 ké rozumové schopnosti jsou daleko vyššího typu. I po stránce čilosti smysl fi 

 a pohotovosti pohybů jsou opice úzkonosé dokonalejší než jihoamerické druhy. 



První skutečnou opicí úzkonosou je již výše zmíněný nález z vrstev spodního 

 oligocénu v Egyptě popsaný pod jménem APIDIUM PHIOMENSE, rovněž stejn" 



