jen povrchní, vyvolaná podobným způsobem života a představují skutečně spe- 

 cializovanou skupinu prahmyzožravců. 



V téže oblasti žije stromovým způsobem jiná skupina drobných savců, zevně 

 připomínající naše veverky. Hmyzožravcí chrup jasně však ukazuje jejich příbuz- 

 nost s řádem INSECTIVORA a byli proto dříve zařazováni přímo do zvláštního pod- 

 řádu hmyzožravců. Nazýváme je taný a moderní autoři, jako např. Simpson 

 (1945) je kladou pro celou řadu znaků (např. prstencovité očnice) přímo na za- 

 čátek řádu primátů. U jiných autorů je vyjádřeno zvláštní postavení tan tím, že 

 pro ně stanovili zvláštní podřád PRAEPRIMATES, což bychom mohli česky 

 vyjádřit jménem předprimáti. Čeleď tanovitých TUPAIDAE zahrnuje jen 

 nevelký počet druhů v několika rodech, jako například tanu indickou 

 (TUPAIA TANA), nebo podobnou tanu malajskou (TUPAIA FERRUGINEA), 

 které žijí od Burmy až po Sundské souostroví. Taný žijí v pralesích, za pomoci 

 velmi pohyblivých prstíků s dlouhými drápky a dlouhého ocásku obratně šplhají 

 ve větvích a potravu si přidržují v prstech předních končetin. Nejstarší zástupce 

 tanovitých známe už z oligocénu (MONGOLSKO, rod ANAGATE). V každém přípa- 

 dě můžeme taný považovat za poměrně málo pozměněné potomky arborikolních 

 prahmyzožravců, kteří dali vznik primitivním poloopicím a jsou tudíž VÝCHOZÍM 

 VÝVOJOVÝM ČLÁNKEM PRO CELÝ ŘÁD PRIMÁTŮ. 



Řád primátů (PRIMATES). Zakladatel novodobé klasifikace obratlovců, 

 švédský zoolog Karel Linné stanovil pro poloopice, opice a člověka zvláštní řád, 

 který nazval PRIMATES, vzhledem k smyslové a rozumové dokonalosti jeho pří- 

 slušníků. Původně zařadil sem i netopýry, což byl ovšem omyl. Rád primátů 

 zůstává v platnosti dodnes a bude na místě, předešleme-li zde několik řádek 

 charakteristiky této skupiny. Jak již bylo řečeno, linnéovský název měl vyjádřit 

 představu řádu nejdokonalejších savců, neboť ani Linné se už nebál zařadit 

 sem i člověka. I když dnes víme, že některé anatomické vlastnosti primátů, včet- 

 ně člověka, nepatří právě k vrcholu vývoje po všech stránkách, přece jen je 

 nutno souhlasit s Linnéem při stanovení mimořádné skupiny primátů s ohledem 

 na značný vývin mozku a tudíž i rozumových schopností. Vedle uvedeného zna- 

 ku liší se primáti od ostatních savčích řádů několika dobře definovatelnými 

 znaky. Je to především tvar končetiny, zvláště přední. Prsty jsou dlouhé, po- 

 hyblivé a chápavé, u velké většiny druhů jsou zakončeny místo obvyklého úzké- 

 ho drápu širokým plochým NEHTEM. Proto bývá užíváno pro řád v češtině též 

 označení nehetnatci. Zvláštní postavení palce umožňuje primátům, že se 

 vytváří více či méně dokonalá RUKA, schopná opozice palce a jeho postavení 

 proti ostatním prstům. Zvláště u vyšších primátů, u opic, je vytvořena ruka po- 

 dobného tvaru a částečně i podobné funkce jako je ruka lidská. Počet mléčných 

 žláz je omezen na jediný pár umístěný na hrudi. Očnice na lebce jsou namířeny 



