Původ řádu primátů. Vedle starších a po mnohých stránkách primitiv- 

 nějších savců vejcorodých a vačnatých objevují se už v starší době křídové, 

 tedy asi uprostřed druhohor, vyšší savci placentální, u nichž mimo jiné 

 progresivní tělesné znaky nacházíme i dokonalejší ochranu a výživu plodu, lepší 

 spojení s matkou, ve formě tak zvané placenty. Proto je nejsprávnější vy- 

 jádřit i ve vědeckém dělení třídy savců tento základní vývojový charakter i v no- 

 menklatuře důsledným zaváděním jména EUTHERIA (savci vyšší) pro všechny 

 savce placentální. 



Zprvu to byla zřejmě drobná zvířata, často jen velikosti potkana s ostrým 

 početným chrupem, který upomínal na chrup dnešních hmyzožravců (INSECTIVO- 

 RA). Poněvadž tito druhohorní savečkové dali vznik jak dnešním hmyzožravcům, 

 tak i ostatním řádům vyšším savců, nazýváme je prahmyzožravci. Dodnes 

 upomínají ve své kosterní skladbě někteří primitivní hmyzožravci na tyto své 

 druhohorní a raně třetihorní předky a můžeme je snad považovat za přímé, jen 

 málo pozměněné potomky některých druhů prahmyzožravců. Jsou to například 

 africký rod vydříků (POTAMOGALE), madagaskarský tanrek (CENTETES) 

 a několik jiných. 



Zatímco uvedené rody jsou potomky prahmyzožravců žijících pozemním způ- 

 sobem života, žila již v třetihorních pralesích jiná skupina obývající výlučně 

 stromy a ve své tělesné skladbě podstatně přizpůsobená stromovému (arborikol- 

 nímu] způsobu pohybu. Stálý pobyt ve větvích vysokých stromů nutil k vývinu 

 chápacích prstíků, nebo speciálně upravených kožních padáků a změnil ovšem 

 pronikavě zevní tvar těla těchto savečků. Došlo k specializaci pro pobyt ve 

 výškách a u jedné skupiny, dnes žijící v pralesích Malajska, Filipín a Sundského 

 souostroví došlo dokonce k vývinu padákovitého zařízení v podobě kožního zá- 

 hybu, který se táhne od krku, objímá přední i zadní končetiny až ke špičkám 

 prstů a končí na špičce ocásku. Tito primitivní hmyzožravci se mohou pohybovat 

 od horní větve k dolní padákovitým letem a známe je pod rodovým jménem 

 letušky (CYNOCEPHALUS). Zajímají nás proto, že pro celou řadu osteologlc- 

 kých znaků byly letušky dříve řáděny do přímé blízkosti poloopic. Dnes pro ně, 

 jako pro velmi specializovaný typ, jehož příbuzné formy známe už z eocénu, 

 stanovíme zvláštní řád DERMOPTERA. Podobnost s netopýry je pravděpodobně 



