PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE CIÈNCIES 



Gènere 157. — PISTACIA L. 



(Greco-llalí Tf-j-axía, considerat com una alteració defousiaq, 

 nom àrab de l'especie principal.) 



Flors dioiques, purpurines, en panotxes axil•lars, apètales; calze de 

 5 lòbuls en les flors musculines i de 3-4 en les femenines; 5 estams de fila- 

 ments curts, soldats a la base, amb anteres grans, tetràgones; l'estil molt 

 curt, 3 estigmes arquejats, recorbats; fruit drupa, quasi òssea, vermella; 

 arbustes ramiíicats, glabres, olorosos, resinosos, amb fulles pinnades. 



Fulles paripinnades, persistents, de peciol alat, flors en raïms espici- 

 formes, drupa a la fi negra 584. P. Lentiscus. 



I Fulles imparipinnades, caduques, de peciol no alat, flors en panotxa 

 tirsoidea, drupa a la fi fosca .... 585. P. Terebinthus. 



Pistacia Lentiscus 



584. — P. Lentiscus L. 



(paraula llatina que deriven del verb lentíscere, 

 ser agafallós; al•ludint al màstec que dóna la 

 planta.) , 



Sinonimia. 

 mata. 



Mata llentiscla; cast. lentisco, 



Arbust de 1-3 m., ramificat, d'olor forta i 

 desagradable, fulles persistents, de peciol alat, 

 paripinnades, de 3-5 parells de foliols, coriacis, 

 enters, oblongs, el•líptics, ordinàriament mu- 

 cronulats, lluents per sobre i mates per sota; 



flors en raïms espiciformes, espessos; calze molt petit, drupa subglobulosa, 



apiculada, vermella, a la fi negra. 



Geografia. — Boscos i erms àrids de la regió mediterrània, extenent-se cap a l'interior: 

 comú als de la costa, Vallès, Bages, Cardona, Berga; Olot, Cadaqués, províncies de Tarra- 

 gona i Lleida.— Març-Abr. 



20 



