PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE CIÈNCIES 



Gènere 191- GLYCYRRHIZA L. 



(Grec vÀ•jy.úç dolç i pí^a, arrel; per lenir el rizoma dolç.) 



Flors blavenques o violàcies, petites, en raïms axil•lars, espiciíormes, 

 multiflors, pedunculats, aproximadament iguals a la meitat de les fulles; 

 calze tubulós, pubescent-glandulós, gibós a la base, bilabiat, amb el llavi 

 superior bííid i l'inferior 3-partit, de diNÍsions lanceolades, agudes, quasi 

 iguals i més llargues que el tub; estàndard oblong, escotat, carenat, més 

 llarg que les ales oblongues, arquejades; carena més curta que les ales, 

 aguda; estams diadelfes, estigma oblic; llegum sentada, oblonga, molt com- 

 primida, bonyeguda, apiculada, finament venosa, 2-4-sperma; llevors lenti- 

 culars: planta herbàcia, rizoma Uenyós, llargament estolonífer, dolç; tronc 

 de 3-10 dm., robust, dret, estriat, poc ramificat, quasi glabra; fulles impa- 

 ripinnades, de 4-8 parells de folíols oblongs o el•líptics, obtusos, glutinosos 

 per sota; estipules quasi invisibles. 



Glycyrrhiza glabra 



764. — Gl. glabra L. 



(de glaber, per ser així el tronc, això és calb, 

 sense pèls.) 



Sinonímia. — Regalecia; cast. regaliz, oro- 

 zuz, palo dulce. 



Geografia. —Sols i prats: A Ullastrell del Vallès; 

 abundant als camps de Navès, p. de Lleida. =A molts 

 pobles de la costa, en terrenys guixencs o caliços de la 

 comarca de Vich fins a Aiguafreda i Hostalets, Tortosa, 

 La Ràpita i cap a Lleida (Csta."!; més amunt de Tortellà 

 (Fontfreda!). — .Maig-Junv. 



152 



