PUBLICACIONS DE L' INSTITUT DE CIÈNCIES 



Gènere 193. - PHASEOLUS L. 



(Greco-romà ■^ízr^.'^jc, o :iajï;o/,o<;, nom donai pels amics a diverses plantes lleguminoscs; pro- 

 bablement emparentat amb faselus, que significa barqueta, per la semblança de la 

 llegum.^ 



Flors blanques, lilacines o d'un color escarlata, bracteolades, en raïms 

 axil•lars; calze subbilabiat, 5-fid, estanis diadelfes, caragolats en hèlix amb 

 la carena i l'estil; llegum comprimida, polisperma; llevors separades per 

 teixit cel•lular: herbes anuals, de tronc ordinàriament voluble, fulles 3-fo- 

 liolades, amb estipules; folíols acuminats, el terminal rombal, més llarga- 

 ment peciolulat; estipules persistents. 



Les principals espècies cultivades a Catalunya es redueixen a les 

 següents: 



(Raïms multiflors, més llargs que les fulles; corol•la de color escarlata 

 o d'estàndard escarlata, ales i carena blanques, llegum subfalcifor- 

 me, aspra 765. Ph. multiflórus. 



I Raïms pauciílors, més curts que les fulles; corol•la blanca o lilacina, 

 \ llegum recta, glabra 766. Ph. vulgàris. 



766.— Ph. multiflórus Willd.—Ph. coc- 

 cíneus L. 



(pels seus raïms de moltes flors; coccineus 

 (v. coccínus) de coccíum la gransa escarlata, 

 pel color que generalment presenta la corol•la.) 



Sinonímia. — Cast. Judía escarlata o de 

 Espafía. 



Tronc voluble, quasi glabre; folíols ovato- 



acuminats, raïms pedunculats, més llargs que 



les fulles; bracteoles més curtes que el calze; 



corol•la d'un color d'escarlata o bé l'estan- 



dard escarlata, ales i carena blanques, rarament tota blanca (Ph. albiflórus 



Lamk.): llegums subarquejades, penjants, aspres; llevors ventrudes, colo- 



rades o blanques. 



Geografia. — Oriünda de l'Amèrica meridional, és planta d'ornament, de llevors menjí- 

 voles, cultivada a la regió subpirenaica, com Ripoll, Ribes, Bagà i altres punts. 



Phaseolus multiflórus 



164 



