FLORA DE CATALUNYA 



Lleguminoses. 



G. i97.-Cracca. 



791. — C. varia Host. — Vicia dasy- 

 carpa Ten. 



(llatí varius, aquí sinònnn de versicolor, per 

 canviar de color les seves flors; dasycarpiis, de 

 òaGÚç, pelut (villosus) i xapuóç, fruit; nom im- 

 propi, encara que va ser ctplicat a l' espècie se- 

 güent, considerantla com a var. d'aquesta.) 



Anual o bienal, tronc de 3-10 dm., ajagut 

 o filaire, prim, ramificat, angulós, glabrescent; 

 fulles de 5-10 parells de folíols linears li- 

 near-oblongs, mucronulats; circell ramificat, 

 estipules semisagitades, enteres o dentades; 

 flors violades, amb les ales pàl•lides o blanquinoses, bastant llargues 

 (14-16 mm.), que s'obren quasi simultàniament, horizontals, en raïms clars,, 

 oblongo-rombals, no plumosos abans de l'antesi, un poc més llargs que les 

 fulles; calze acampanat, gibós a la base, glabrescent, de divisions desiguals, 

 les superiors curtes, triangulars, conni vents, les inferiors linear-alenades, 

 iguals al tub; corol•la 3-4 veg. més llarga que el calze; estàndard igual a 

 les ales, d'ungla el doble llarga que el llim; llegum oblongo-rombal, compri- 

 mida (de 20-25 X 8-9 mm.), glabra, groguenca a la maturitat, bruscament 

 contreta en un tecàfor més llarg que el tub del calze; llevors globuloso-com- 

 primides, negroses; llombrígol igual a la setena part de la circumferència. 



Cracca varia 



Geograjia. — Terres de conreu, des del litoral als Pirineus: Prat del Llobregat; al Vallès; 

 a l'Empalme, S. Hilari i Montsolí; Corbera del Bergadà; Menàrguens de l'Urgell. =Serra- 

 leix, Espunyola (Puj. C.!); Vall de Llo, la Cerdanya (Bub.): Massanet de la Selva (Vay. ex 

 Bub.). — Maig-Jul. 



N. B. En l'espai de pocs anys s'ha estès per tot el país. 



Cracca villosa 



792. — C. villosa Gr. G. — Vicia Go- 

 dróni Rouy. 



(del llatí villosus, de villus, manyoc; pelut 

 erissat; pels pèls estesos que presenta la planta; 

 dedicada a Godron, 1807-1880, Coautor de la 

 ((Flore de Franco), 1848-1856.) 



Considerada per alguns com a varietat plu- 

 mosa de l'anterior, se'n diferencia essencialment 

 pels caràcters següents: planta més robusta, 

 peluda, de folíols i estipules més amples; raïms 

 plumosos abans de l'antesi, més llargs, més den- 



185 



