PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE CIÈNCIES 



Amigdalàcies. 



Pr. frúticans 



G. 214. - Prunus. 



861. —Pr. frúticans Weihe, subsp. de 

 la següent, ap. Rouy; Pr. insitítia x spi- 

 nosa Rchb. 



(de frútico(r); com fruticescens ^'[, fruticens, 

 fruticosus; tots de frutex, arbust.) 



Arbust molt semblant a l'espècie següent, 

 però de major talla, poc espinós i vivint aïllat; 

 fulles bastant amples (15-25 mm.), ovato-oblon- 

 gues, serrades, piloses per sota, sobre tot als 

 nervis, naixent al mateix temps que les fulles; 

 peduncles drets, glabres o lleugerament pubes- 

 cents; calze glabre per dins; dmpa mitjana (12-16 mm.), subglobulosa, bla- 

 venca o violàcia, acerba; pinyol ovoido-aplasíat, quasi llis. 



Geograjïa. —Sois i bardissars, bastant r.; Castelló d'Empúries (Vay.); St. Llorenç de 

 Cerdans (Compy.); la Cerdanya, Bourg-Madame (Gaut.). — Abr.-Maig. 



Pr. fpinosa 



862. — Pr. spinosa L. 



(spinosus, ple d'espines, que punxa; V. l'espècie 

 insitítia.) 



Sinonímia. — Aranyó, aranyoner, arç negre 

 escanya-gats; cast. ciruelo silvestre, espino ne 

 gral, aranón, endrino. 



Arbust de 1-2 m., de branques negroses i 

 molt espinoses, les joves pubescents; fulles pe- 

 tites, al principi subpiloses i prompte glabres, 

 trasovades, oblongues o lanceolades, serrades; 

 estipules linears, pubescents; flors petites, la 

 major part solitàries, de peduncles ordinàriament glabres; drupa petita 

 (6-12 mm. diàm.), globulosa, dreta, blavenca o violàcia, molt acerba; pinyol 

 sübglobulós, poc apiastat, quasi llis: planta molt polimorf a, de la qual con- 

 signa Rouy 14 races, amb moltes varietats. 



Geografia. — Comú al sols, marges, lorrenieres i vores de camins de tot el país. — Abr 



(1) Cf. Teuerium frúticans L., una labiadj lltnj/osa 



246 



