FLORA DE CATALUNYA 



Rosàcies. 



G, 224. - Rosa. 



Geografia. —Torrents de la regió alpina del Pireneu, torrents de Núria. = La Molina, 

 la Cerdanya, Set Cases, Costabona (Vay.); Vall d'Eyne (Bub.); cim de la Maladelta i Casta- 

 nesa (Zell,); roques d'Artiga de Viella (Llen.!). 



La Y intermèdia G. et G. a Núria, Solaneta de Costabona (Vay.). 



La zpallens G. et G. a la Barragana, apr. de la frontera (Vay.); Vall d'Aràn (Llen.!) — 

 Jul.-Ag, 



myriacantha 



929. —R. myriacantha DC. — R. pim- 

 pinellifolia Ser. adenophora G. et G. 



(del grec tiupcot, sens nombre; axav^a, agulló; per 

 la infinitat que de ells té la planta; pimpinelli- 

 folia, per la semblança de les fulles amb les de 

 la Pimpinella; adenophora: àS-z^v, glàndula, i la 

 terminació phora, que porta; és glandulosa.) 



Arbust petit, ramificat, vermellós, cobert 

 d'agullons prims, llargs, rectes, barrejats de 

 acículs i glàndules; fulles ordinàriament 7-9-/0- 

 liolades, folíoles el•líptiques, petites (1-15 mm.), 

 verdes i glabres per sobre, glaucescents i cobertes de glàndules per sota, do- 

 blement dentades glanduloses; pecíols aculeato-glandulosos, estipules estretes, 

 amb les orelletes divergents, glanduloso-pestanyoses; flors blanques, grans, 

 solitàries; pedicels copiosament híspido-glandulosos, sense bràcties; sèpals 

 lanceolato-linears, enters o quasi enters, giandulosos, drets, persistents; pè- 

 tals el doble llargs que'l calze, estils peluts; fruit globulós, gros, rubro- 



negrós, aciculato-glandulós. 



Geografia.— Erms i terres àrides: la Segarra, des de 

 les muntanyes de San Magí fins a Sta. Cecilia de Mont- 

 serrat, atravessanl el Llobregat per Castellgalí, cap a 

 Vailhonesta, part de Bages; Montsant. = Coll de Tosas, 

 al Piren.; Tarlafull, Sanahuja, Conca de Tremp (Csta.); 

 de Cervera a Alujes (Compiï.!): Prats de Rey, Pedrafita 

 (Puigg.!); Horta (Bolós). — Juny-Ag. 



930. —R. spinosissima L. (Wk., Prodr. 

 III, 211). — R. pimpinellifolia L. a typica 



(Fiori, Flora d' Itàlia, I-594). 



(llatí spinosns, en grau superlatiu; planta molt 

 espinosa.) 



Planta de gran afinitat amb la anterior, de 



295 



