PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE CIÈNCIES 



Rosàcies. 



G. 224. - Rosa. 



sèpals apendiculats, drets i persistents fins a la maturitat; estigmes en capítol 

 piloso-eriçat, fruit gros, ovoide, llis híspid. 



Y glandidosa Wk. — R. Crepini Mieg. — Folíoles doblement asserrades, 

 dents amb 1-3 denticiils glandulosos, pedicels híspido-glandulosos, sèpals un 

 poc glandulosos. 



var. R. coriifoUa Fr. — Folíoles pubescents, estipules superiors més llar- 

 gues que 'Is pedicels. 



Geograjia. — Boscos de les muntanyes elevades: La glandulosa Wk. a Tragurk, la 

 Molina (Vay.l; Benasc a Serrallà (Compn.!); la var. R. coriijolia Fr., torrents de la Molina 

 i la Cerdanya (Vay.); Vall de Carençà (Gaut.); Vilaller (Csta.); Vall de Tredòs (Timh.); de 

 Bosost a Viella, Salardú, sota el port de Beret (C. et S.). — Juny-Ag. 



R. Pouzini 



938. -^ R. Pouzini Tratt. 



(Dedicada per Trattennick a N . Fulcraiid Pou- 

 zin, professor a l'Escola de Farmàcia de Mont- 

 pellcr, mort a l'any 1822.) 



Arbust de 1-2 m., de branques primes, fle- 

 xuoses, freqüentment vermeUoses a l'àpex; agu- 

 llons gener alm. nombrosos, ganxuts o arque- 

 jats, ^h desiguals, a vegades subsetacis; fulles 

 ^-y-foliolades, folíoles el•líptiques, petites, gla- 

 bres, amb dents estretes i fondes, dretes, com- 

 postes, glanduloses; estipules curtes i estretes; 

 flors d'un rosa pàl•lid, petites, solitàries i més 

 freqüentment ternades, bracteades; pedicels híspido-glandulosos , amb glàn- 

 dules oloroses, quasi sempre bastant més grans que les bràcties i estipules 

 superiors; sèpals dèbilment apendiculats, glandulosos sense glàndules, re- 

 flexes després de la floració i caducs abans de 

 la maturitat; estigmes en capítol generalm. 

 glabre o glabrescent; fruit ovoide, petit, llis. 



Geograjia. — Llocs secs i àrids: Cordillera del litoral; 

 macís del Tibidabo (Sen.!); de Organyà a la Serra del 

 Cadi (Csta.); boscos i sots de N.^ S.^ del Mont, Segaró, 

 Llerona, pla de Martis (Vay.). 



939.— R. canina L. 



(del llatí canis, el gos: aquest qualificatiu, com 



els noms grecs cynosbatos i cynorrhodon (rosa 



R. canina ^ csharzcr cauins), sembla que inclou una idea 



300 



