FLORA DE CATALUNYA 



Rosàcies. G. 224. - Rosa. 



despectiva, com de planta horda, silvestre ^'\ planta margenera, wayside dels 

 anglesos.) 



Sinonímia. — Gabarrera, gabamera; cast. escaramujo, zarzaperruna, aga- 

 vanzo; fr. églantier. 



Arbust de 1-2 m., dret, verd, de branques robustes, agullons forts, gan- 

 xuts o encorbats, dilatats a la base; fulles $-y~foliolades, folíoles ovades o 

 el•líptiques, glabres per les 2 cares o solament glabres per sobre i pubes- 

 cents per sota o pubescents per les 2 cares, de dents simples, dobles o com- 

 postes i glanduloses; estipules i bràcties llargues o dilatades; flors rosades o 

 blanques, bastant grans, solitàries o en corimbus; pedicels generalm. llisos, 

 rares veg. híspido-glandulosos, amb glàndules inodores; sèpals apendiculats, 

 reflexes després de la floració, caducs abans de la maturitat; estigmes en ca- 

 pítol eriçat, pilós o glabre; fruit de forma variable, gros i quasi sempre 

 Uis: planta extremadament polimorfa, en la qual hi distingeix Rouy 139 va- 

 rietats, agrupades en 3 sèries paral•leles (glabrae, pubigerae et piliferae),hm- 

 dades en la pubescencia o glabrescencia de les fulles. 



Geografia. — Comú a Catalunya des de la costa fins al Pireneu. — Maig-Jul. 



N. B. La R. catalauníca Csta (Supl. al Catàl. 26); disseminada per Catalunya i fre- 

 qüent des del litoral a S. Llorenç del Munt i a Montserrat, no és més, segons Pau, que una 

 raça de la y dumalis de la R. canina L. 



(i) Vegis yiola canina, p. 221 



301 



