FLORA DE CATALUNYA 



Pomàcies. 



G. 233. - Pirus. 



des, dentades o fistonades; llim i vcg. més llarg que'l pecíol, albo-tomentós per 

 sota; flors d'un blanc rosat, grans, en umbel•les terminals; pedicels i calze 

 tomentosos; poma grossa, globiilosa, glabra, umbilicada, dolça a la matnritat. 



Gco^ra/ia. — Cultivada i subespontània des del litoral fins a Ribas i Queralbs. — Abr.- 

 Maig, fr. Set.-Oct. 



961. —P. acerba DC — Malus acerba 

 Mérat. 



(acerbus, de gust aspre, que és el del fruit.) 



Presenta gran afinitat amb l'anterior, de la 

 qual s'ha considerat mera raça o varietat, i 

 s'en distingeix per la talla més petita, arrel poc 

 ramificada, cònica; bon'ons peluts, no tomen- 

 tosos; fulles verdes pel revers, primerament pu- 

 bescents sobre els nervis i a la fi glahres; llim 

 per lo menys 2 veg. més llarg que'l pecíol, pe- 

 dicels i calze glabres pubescents; poma gros- 

 seta (2-2'5 cm. diàm.), de sabor molt aspre. 



Geografia. — Boscos i bardissars: Bagà, bosc de les Adous del Bastareny i cap a Rebost; 

 St. Hilari i Montsolí; cim de S. Miquel Sulterra; boscos del castell de la Molina; muntanyes 

 d'Olot; N.^ S.* del Mont (Vay.); Montserrat, a la font del Pi (Marcet!). — Abr.-Maig, 



962. —P. amygdaliformis Vill. 



(per les fulles semblants a les del ametller.) 



Sinonímia. — Perelloner. 



Petit arbre o arbust de 2-4 m., freqüent- 

 ment espinós; borrons tomentosos; fulles lan- 

 ceolades o el•líptico-estipulades, coriàcies, ente- 

 res o molt finament denticulades, albo-tomen- 

 toses al principi i a la fi glabres; llim 2-6 veg. 

 més llarg que'l pecíol, flors mitjanes, en corim- 

 bus simpies de 6-12 flors; pedicels llargs, lla- 

 nosos; calze de lòbuls persistents, pètals pubescents a l'ungla, anteres purpú- 

 reo-violades al botó, 5 estils més curts que'ls estams, llanuts a la meitat 

 inferior; poma petita, subglobulosa , poc atenuada a la base. 



P. amygdaliformis 



