FLORA DE CATALUNYA 



Circeàcies. 



G. 240. - Circaca. 



Geografia. — Boscos humits, fonts i torrenteres : des de la zona inferior a la superior, 

 sense ser comú; Terrassa, a la Xuriguera i font de la Cirera; Ribes. — Maig-Set. 



990. — C. alpina L. 



(de alpinus; per la seva estació a les altes mun- 

 tanyes.) 



Rizoma prim, amb estolons filiformes; troncs 

 de 5-15 cm., prims, ascendents, simples ra- 

 mificats, trencadissos; fulles ovato-cordi formes , 

 agudes, primes, lluents, translúcides, fortament 

 dentades, llargament peciolades; pecíols plans 

 i alats, glabres; flors molt petites, en raïms 

 clars, curts; peduncles i pedicels glabrescents, 

 aquests amb bracièoles setijormes, sèpals gla- 

 bres, pètals cuneïformes a la base, estigma ca- 

 pit at; fruit oblongo- clavi forme, espurnat de pèls més curts que la semiam- 

 plada del mateix, i-locular; pedicels fructífers poc reflexes. 



alpina 



Geografia. — Boscos, humits de les altes muntanyes: Valls d'Eyne i de LIo (Lap., 

 Compy.); d'Eyne a la Cerdanya (Gaut.); Ariiga de Lin (Trem.); Vall de Benasc i Montgarri 

 (Timb,); Artiga de Lin, riberes de Viella i Aiguamoix; abunda al Portilló (Llen.!).— Juny- 

 Juliol.j 



A^ B. Llenas (Contribuciòn al estudio de la Flora del Pirin. Central, 108), cita de l'Artiga 

 de Lin la C. intermèdia Ehrh., afegint: «no conocemos cita alguna de nueslros Pirineos». 

 Efectivament, \Vk. fProdr , III, 190), diu: «Specimina hispànica nondum vidimus», i en- 

 cara que a continuació afegeix: «sed in Pyr. Hispaniae certe non deest. In Pyr. Galliae in 

 Vallée de Burbe, Catalauniae proximus (Lge.!)», ni Laper., ni Bub., ni Gaut. la senyalen al 

 Pireneu. Zett. (PI. vasculaires, 94), diu textualment: «parait manquer dans les Pyrénées»; 

 G. et G. (Flor. de France, I, 586), la refereix a tota la cadena dels Vosgos; i Rouy (Flor. de 

 France, VII, 2o5), la considera pròpia de la Gran Bretanya, Suècia i Noruega meridionals, 

 Dinamarca, Europa central. 



Encara que no havem vist la planta de Artiga de Lin, suposem que serà l'híbrid de la 

 C. lutetiana i de la C. alpina L.-C. alpesíris Wallr., que alguns autors, com Arcangeli 

 (FI. Ital., 56o), Fiori (FL d'Italia, II, 135) i altres consideren idèntica a la C. media Ehrh,, o 

 que presenta amb ella, segons Rouy, la més sorprenent analogia, encara que distinta, i la 

 presència de la qual, cas d'ésser una mateixa planta, no podria explicar-se, com adverteixen 

 G. et G. i Bubani, en llocs molt apartats dels seus suposats progenitors. A aquest híbrid, 

 probablement, deu pertànyer la planta aranesa d'Artiga de Lin. 



345 



