PUBLICACIONS DE L'INSTITUT DE CIÈNCIES 



Crassulàcies. 



G. 266. Sedum. 



lars, plans, obiusos; pètals estesos, estams grocs, glahres a la base; fol•licles 

 linear-ohlongs, apiculats, drets, Uisos. 



Geografia.— 'Roqnts piçarroses, silícies i llocs arenoses: Prop d'Olot, al bosc de la Tosca 

 (Vay.!); Bassegoda (Tex); Espluga de Francolí (Llen.! i; pr. de Colliure (Gaut.). — Jul.Ag. 

 A''. B, En altres vàries localitats on s'ha citat, sols havem vist l'espècie següent (0. 



1060— S. refléxum L — subsp. de la 

 S. rupestre L. apud Rouy. 



(reflexiis, reflectit; per la disposició dels corim- 

 bes abans de la floració.) 



Perenne, rizoma ramificat, amb nombrosos 

 troncs estèrils, verds, amb fulles fluixament 

 imbricades; troncs fèrtils de a-4 dm., ascen- 

 dents, radicants a la base, verds, glabres; fu- 

 lles linear-ciltndriques, cuspidades, no punteja- 

 des, prolongades en un curt esperó blanquinós, 

 les dels troncs florífers remuntant íins a la 

 inflorescència; flors d'un groc viu, subsèssils, 

 en cimes escorpioides, reunides en corimbes terminals, reflexes abans de la 

 floració; sèpals ovato-triangulars, engruixits a l'àpex i al marge; pètals linear- 

 aguts, estesos, i veg. més llargs que'l calze; base dels íilaments estaminals 



i cara interna dels fol•licles amb pèls hialins; 

 fol•licles linear-oblongs, apiculats, drets. 



Geografia. — Roques, parets, marges i llocs mon- 

 tuoso-ombrius: Montseny, des de Palautordera; les 

 Guilleries; Ribes; Queralbs, Núria; Rebost; PuigUança- 

 da; Castellar d'en Huc. = Camprodon, Olot, Espinel- 

 bes, la Cerdanya (Vay.j; Setcases (Carbó!); Port de Be- 

 nasc (Zett.); de la Forqueta (Timb.); Les, Arties (C. 

 et S.). — Juny-Jul. 



1,061. —S. anopétalum DC— S. hispà- 

 nicum DC— S. ochroleucum Chaix. 



S. anopétalum , 



(grec ava, avco, enlaire; per tenir el pètal dret; 

 Hispànicus, de V Espanya; habitació; ochroleu- 

 cus, a)/pó-X£Dxoç--/póc, wXsüxóç, d'un blanc groguenc pàl'lid;pel color de les flors.) 



(i > Llen. fContrib. al estudio FI. Pirin Centr., 69) el considera comú als barrancs i llocs de la zona del faig de I 

 vall d'Arà !, però la planta que"ns entregà i que és comú a les muntanyes de Catalunya, pertsny a l'espècie següent. 



406 



