420 MiVlosich. 



55 da je salje Imoskom kadiji: 

 yDjevojka te l'jepo pozdravljase, 

 ,a u knjizi l'jepo te moljase : 

 ,Kad pokwpis gospodu svatove, 

 ,i kad podjes njenom b'jelu dvoru, 



60 ^dug pokrivac nosi na djevojku, 

 ,kada hude agi mimo dvora, 

 ,da ne vidi sirotice svoje/ 

 Kad kadiji b'jela knjiga dodje, 

 gospodu je svate pokupio, 



65 svate kupi, grede po djevojku. 

 Dohro svati dosli do djevojke, 

 i zdravo se povratili s njome; 

 a kad hili agi mimo dvora, 

 dv'je je cerce s pendzera gledahu, 



70 a dva sina pred nju izhodjahu, 

 tere svojoj majci govorahu: 

 ,8vrati nam se, mila majko nasa! 

 ,da 7)ii tehe uzinati damo/ 

 Kad to cula Hasanaginica^ 



75 starjesini svata govorila: 



,Bogom hrate, svata starjesina! 

 ,ustavi mi konje uza dvora, 

 ,da darujem sirotice moje/ 

 Ustavise konje uza dvora. 



80 Svoju djecu Vjepo darovala: 

 svakotn sinu noze pozlacene, 

 svakoj ceri cohu do poljane; 

 a malomu u hesici sinku, 

 njemu salje uboske lialjine. 



85 A to gleda junak Hasan-aga, 

 pak dozivlje do dva sina svoja: 

 ,Hod'te amo, sirotice moje! 

 ,kad se ne ce smilovati na vas 

 ,majka vasa srca kamenoga/ 



90 Kad to cula Hasanaginica, 

 bjelim licem u zemlju ud'rila, 

 uput se je s dusom rastavila, 

 od zalosti gledajuc sirote. 



