422 Miklosich. 



jeka Stade konja oko dvnra, 

 i pohize Asanaginica, 

 da vrat lomi kule niz penzere; 

 za njom treu dvi cere divojke: 



20 ^Vrati nam se, mila majko nasa, 

 ,ni je ovo haho Asan ago, 

 ,vec daiza Pintorovic beze/ 

 I vrati se Asanaginica, 

 ter se visa hratu oko vrata: 



25 ,Da moj brato, velike sramote^ 

 ,di me salje od petero dice.' 

 Beze muci, ne govori nista, 

 vec se niasa u zepe svione, 

 i vadi njoj knjigu oproscenja, 



30 da uzimlje podpuno vincanje, 

 da gre s njime majci uza trage. 

 Kad kaduna knjigu proucila, 

 dva je sinka u celo Ijubila, 

 a dvi cere srid rumena lica; 



35 a s malaknim u besici sinkom 

 odilit se nikako ne mogla, 

 vec je bratac za ruke uzeo, 

 i jedva je s sinkom rastavio, 

 ter je mece k sebi na konjica, 



40 s njome grede k dvoru bijelomu. 

 U rodu je malo vrime stala, 

 malo vrime, ni nedilju dana, 

 dohra kado i od roda dobra, 

 dobru kadu prosu sa svi strana, 



45 ja najvece imoski kadija. 



Kaduna se bratu svomu moli: 

 ,Aj tako te ne zelila, hraco, 

 ,ne moj mene davat za nikoga, 

 ,da ne puca jadno srce moje, 



50 ^gledajuci sirotice svoje.' 

 Ali beze ne ajaäe nista, 

 vec je daje imoskom kadiji. 

 Jos kaduna bratu se moljase, 

 da njoj pise listak bile knjige, 



