328 



J. F e i fa I i k 



4. 

 Uceni sve k soudu vsechnem d.l, 

 lepsiho nauceni z pi'sem svatych zddal: 

 neni ddno, 

 falesne na nej zaloväno. 



Nemelt on srdce kacifskeho, 

 ale mel jest ducha pravde povolneho, 

 proriz odpustil 



buh V Kristu, v ^emzby koli bloudil. 

 A vsak jej pravde tak povolneho 

 rota papezova 



za glejtem odsoudila svateho, 

 zlostne usmrtila; 

 potom mnoho jinych 

 jeho nasledovnych 

 jenz trpeli, 

 pro tu pravdu hrdia slozili. 



5. 



jakd to horlivost byla, 

 jenz zivota sveho sohe neväzila 

 pro spaseni 

 sve i bliznich dati v zmareni: 



Vseckot to sani buh pfi nem cinil, 

 i srdce otcüv nasich k nerau naklonil, 

 byt prijali 

 slovo pravdy i pfi nem stali, 



Ktefizto, vydalivse se necistot, 

 bludü Antikrista, 

 shlukli se, drzi'e se pravych jistot 



V cirkev pana Krista, 

 inaji'c obnoveni 

 cisteho uceni, 



coz doslo näs 



zadostive take v tento cas. 



Kdyz pän buh dal näm k temuz pfijiti, 

 zprostiv Antikrista, 

 a V jej ich tezke usile vji'ti 



V tom V ceraz pravda cistä, 

 vzddvejmez chvdleni, 

 jsouce V pozivdni 



te milosti: 



bud bohu chvdla na vysosti. 



Die Sammlung (a. a. 0. S. 353 — 354) bietet noch zwei 

 weitere dem Stoffe nach weniger interessante Lieder auf J. Hus, 



