10 



15 



Alt^echische Leiche Lieder, und Sprüche des XIV. und XV. UUvh. 693 



XV. 



jizt' vesele vzddvam, smutek ja prijimam, 

 nebt ini jest rozkazal miioj milostivy pän, 

 jehoz chci poslüchati, räd jejie milosti. 

 na tom svete ziv byti vzdy k jejie libosti. 



Pro mü najmilejsi, kten'if ja v srdci mäm, 5 



pro jejie nevidiinie v tesknosti pi-ebyvam, 



miluje ji verne, vice nezli se säm, 



pro ni sve srdecko v tuzenie poddaväm. 



Byt mi to buch scestie dal, bych ji mohl vi'dati, 

 sve tajne veci räd s ni rozraluviti, 

 vuoli srdce sveho ji povedieti, 

 chcif jejie milosti nad jine slüziti. 



Ta jenz v cernem chodi, jest ma milä panie, 

 onat svym veselim me srdecko rani, 

 s nit chci v smutku byti opüste vesele, 

 s nit chci v tom trvati do vuole te panie. 



Neb miluje mi s ni smutek nez s jinü vesele, 

 kteryz jest odjal radost od te krasne panie, 

 s ni chci v tom trvati rad s jeji milosti, 

 jejie tovai-is byti verny bez promeny. 



Az ta kräsna panie prijme utesenie, 

 zalostnemu smutku da odpustenie, 

 taket mi to zjevi, smutnemu k zaiosti, 

 pro ni vzdycky trpim smutek bez radosti. 



Ach muoj mily boze, zel se tobe toho, 

 takeho ki-estanka zet ma smutku mnoho : 

 raciz ji obratiti smutek u vesele, 

 tezke zaiosti zbyti, v radost promeniti. 



Hned bych s dobru mysli jel k te krasne panie, 

 nebot sem v davnosti v jejiem rozkäzanie; 

 nemohlot mi lepe byti, nez kdyz sem byl pri ni, 

 anot mi zavidie slüziti te krasne panie. 



= B fol. 407"— 408\ Vorerst seien mir einige Bemerkungen 

 über Eigenheiten der Orthographie gestattet, durch welche sich 

 die Niederschrift gerade dieses Liedes von den anderen Gedichten, 

 in welchen die im U. Jahrhunderte gewöhnliche Schreibung vor- 

 herrscht, gestattet, zz steht nämlich sehr hänfig für z: Kcho/.z a, 

 nezzli T.'wtuzzenie 8. genzz 13, nezz 17. ktery/.z 18, Azz 'il. 



ao 



25 



30 



