att ansiktet på ritningen blifvit mera utfördt än öfriga delar, berodde därpå, 

 att blott ett nytt ansikte behöfdes för detta porträtt. Då jag sedan fick 

 närmare lära känna den Hoffmanska taflan hos Clifford, blef det snart 

 klart för mig, att den äfven legat till grund för denna, hvarför också den 

 verkliga orsaken till ansiktets starkare skuggning måste vara att söka i detta 

 förhållande. Jag kom således till det resultat, att ritningen användts för 

 båda dessa porträtt, och det gladde mig därför mycket, då jag i maj 1904 

 för första gången såg Car ruthers' uppsats om Linnéporträtt af år 1889, 

 och däri (s. 17, 18) fann följande yttrande beträffande Tanjés porträtt: »the 

 engraver has obviously studied the Hartekamp picture, or Kingsbury's 

 mezzotint, and modifiedt he features in accordance with Hofman's portrait». 

 Det är häraf tydligt, att Carruthers kommit till insikt om öfverensstämmelsen 

 mellan ansiktet på Hoffmans och Tanjés porträtt, en öfverensstämmelse, som 

 han naturligtvis måste anse bero därpå, att gravören af det senare tagit in- 

 tryck af det tidigare, under det att jag anser den bero därpå, att samma bly- 

 ertsskiss legat till grund för båda. Efter Tanjés gravyr finnes endast ett fåtal 

 reproduktioner i kopparstick, litografi och träsnitt. 



Ungefär samtidigt med detta porträtt präglades den 

 första medalj, som bär Linnés bild (Nr 436, Fig. 4). Den 

 är gjord af D. Fehrman 1746 på föranstaltande af baro- 

 nerna HÅRLEM AN, HÖPKEN och Palmstjerna samt grefve 

 Ekeblad och tillägnad grefve C. G. Tessin. Denna 

 medalj är af stort intresse såsom den första afbildningen 

 af Linné i profil. Näsan är rak, men ansiktsdragen gå 

 för öfrigt väl ihop med det Schef felska porträttet. Pe- Fig. 4. 



ruken är mycket yfvig liksom på Ehrensvärds stick och 

 öfver axlarna ligger en kappa. En trogen kopia af denna bild med tillsatt 

 nordstjärneorden blef sedan använd för präglingen af den medalj, som då- 

 varande excellensen Tessin 1758 lät slå till Linnés ära. Frånsidan till 

 denna utgöres som bekant af tre kronor, representerande djur-, växt- och 

 mineralriket, belysta af uppifrån kommande strålar med inskriften, illustrat. 



Är 1764 hade Linné enligt Vet. Akademiens protokoll af den i febr, 

 samma år begärt att få på egen bekostnad låta slå några exemplar af ofvan- 

 nämnda medalj. Då emellertid Fehrman, som enligt sekreterarens uppgift 

 fruktade, att stämpeln kunde spräckas, icke ville medgifva, att nya exemplar 

 slogos, för så vidt icke Akademien förband sig att betala stämpeln, om den 

 skadades, beslöt Akademien att inlösa båda stämplarna till denna medalj, 

 h var jämte den äfven beslöt »at denne Jetton öfver Herr Linnaeus skal bhfva 

 Premie' jetton för alla gillade Rön i det nu påbegynta året». För detta ända- 

 mål skulle först för Akademiens egen räkning präglas 40 a 50 stycken jettoner, 

 hvarefter Linné för sin räkning skulle få slå så många han önskade. Det ser 



- 27 - 



